УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 359/7985/18
провадження № 61-6362ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року в справі за заявою ОСОБА_1 (від 09 вересня 2024 року) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дідок Сергій Іванович, Мале приватне підприємство «Вінчестер Сервіс», про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності й виділення майна та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дідок Сергій Іванович, про визнання права власності та
ВСТАНОВИВ:
09 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року, в якій просила його в частині вирішення її позову про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності та виділення майна за нововиявленими обставинами скасувати та у цій частині постановити нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог. На обґрунтування заяви вказувала, що існують істотні для справи обставини, що не були встановлені Бориспільським міськрайонним судом Київської області, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду цієї справи.
18 грудня 2025 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року залишено без задоволення.
16 квітня 2026 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року залишено без змін.
Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що наведені ОСОБА_1 обставини не відповідають ознакам нововиявлених в розумінні статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суди висновували, що довідка № 352 перебувала в матеріалах справи з 2018 року, ОСОБА_1 мала процесуальну можливість перевірити порядок її видачі та термін дії шляхом направлення запитів до ухвалення остаточного рішення судом. 
У травні 2026 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року, в якій просить їх скасувати, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі заявниця зазначає, що суди фактично позбавили її права на доступ до суду. Суди не застосували висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року в справі № 127/10129/17, 
від 22 березня 2023 року в справі № 154/3029/14-ц, в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 726/938/18, від 08 травня 2024 року в справі № 336/211/22, від 20 травня 2024 року в справі № 404/4385/21, від 31 травня 
2024 року в справі № 711/1542/17, від 02 грудня 2025 року в справі 
№ 560/17662/21. Наполягає на тому, що в основу судового рішення було покладено обставини, які нічим не підтверджені.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке. 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності чіткого розмежування нововиявлених обставин як юридичних фактів та нових доказів, які підтверджують обставини, що вже були предметом дослідження. Не може вважатися нововиявленою обставиною новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, оскільки право на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є засобом для виправлення недоліків доказування або переоцінки доказів, які вже були оцінені судом (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 14 квітня 2021 року в справі № 9901/819/18). 
Процедура перегляду справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямована не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.
Судами встановлено, що19 травня 2023 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дідок С. І., Мале приватне підприємство «Вінчестер Сервіс» про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності та виділення майна залишено без задоволення. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дідок С. І. про визнання права власності задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на частку в об`єкті нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: на 
частину земельної ділянки з кадастровим номером 3220888001:01:002:0102, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні позову ОСОБА_3 в іншій частині відмовлено.
20 грудня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року в задоволеній частині вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
05 вересня 2025 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року у нескасованій під час апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 
2023 року залишено без змін.
Обґрунтовуючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначала про існування істотних юридичних фактів, які не були відомі та не були встановлені судом під час ухвалення рішення від 19 травня 2023 року. Вказувала, що в основу рішення судом покладено довідку Щасливської сільської ради від 05 квітня 2018 № 352 як доказ спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_2 з батьком протягом останніх чотирьох років. Зазначає, що згідно з відповіддю сільської ради від 20 серпня 2024 року № 02-14 вказана довідка була видана виключно зі слів ОСОБА_2 для реєстрації смерті та мала обмежений строк дії - 30 діб. Наголошувала, що строк дії доказу сплив ще 05 травня 2018 року, тобто за п`ять місяців до відкриття провадження в справі (09 жовтня 2018 року). Вважала юридичний факт втрати довідкою юридичної сили істотною обставиною, яка об`єктивно існувала на момент вирішення спору, проте не була і не могла бути відома їй. Стверджувала, що, оскільки рішення ґрунтується на відомостях з документа, який не мав юридичної сили, такі обставини спростовують фактичні дані, покладені в основу судового акта. Нововиявленою обставиною є не сам лист-відповідь сільської ради, а факт недійсності довідки № 352 на час розгляду справи, що входить до предмета доказування та суттєво впливає на висновки суду про права та обов`язки сторін. Наполягає, що врахування цієї обставини мало б наслідком прийняття іншого судового рішення по суті позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виснував, що наведені заявницею аргументи не відповідають критеріям істотності, визначеним пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України. Встановивши, що твердження про втрату юридичної сили довідкою 
№ 352 не можуть змінити кінцевого висновку суду по суті спору, суд виснував про відсутність підстав для скасування рішення. Зазначив, що оцінка доказів уже була проведена під час ухвалення основного рішення, а наведені факти є спробою ініціювати повторну переоцінку тих самих обставин. Місцевий суд наголосив, що скасування остаточного рішення за таких умов суперечитиме принципу юридичної визначеності (res judicata) та праву інших учасників на справедливий суд. Заявницею не доведено об`єктивної неможливості дізнатися про порядок видачі та строк дії довідки під час первісного розгляду справи.
Апеляційний суд зауважив, що оцінка належності та достовірності вказаної довідки вже здійснювалася судом під час ухвалення рішення, а встановлення адміністративного строку дії документа не є самостійним юридичним фактом, який автоматично спростовує фактичні дані про спільне проживання сторін. Суд першої інстанції правильно вказав на відсутність істотності заявлених обставин, оскільки факт проживання ОСОБА_2 з батьком встановлювався судом не лише на підставі однієї довідки, а в межах змагального процесу.
Крім того, оскільки довідка № 352 перебувала в матеріалах справи з 2018 року, ОСОБА_1 мала процесуальну можливість перевірити порядок її видачі та термін дії шляхом направлення запитів до ухвалення остаточного рішення судом. 
Згідно з позицією Верховного Суду обставини, які могли бути відомі учаснику справи під час проявлення належної обачності під час первісного розгляду, не можуть вважатися нововиявленими (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 18 березня 2026 року в справі № 243/56/23).
Отже, правильним є висновок судів про те, що наведені ОСОБА_1 обставини не відповідають ознакам нововиявлених в розумінні статті 423 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року в справі за заявою ОСОБА_1 (від 09 вересня 2024 року) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дідок Сергій Іванович, Мале приватне підприємство «Вінчестер Сервіс», про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності й виділення майна та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дідок Сергій Іванович, про визнання права власності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко
І. М. Фаловська