РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
30 квітня 2026 р.  Справа № 120/9612/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.10.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний непридатним до військової служби на підставі статті 86-а наказу МО України № 2 від 04.01.94 року. У вересні 2025 року позивач через портал електронних послуг «Дія» сформував свій військово-обліковий документ та виявив, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наявна інформація про те, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , натомість дані про визнання його непридатним до військової служби до Реєстру не внесені і з військового обліку військовозобов`язаних він не виключений.
Вважає, що у відповідача з`явився обов`язок внести відомості до Реєстру про визнання позивача непридатним до військової служби з моменту функціонування цього реєстру у електронній формі. Про при це, відповідач цих дій не вчинив ні самостійно, ні за наслідком розгляду заяв позивача із підтверджуючими документами.
Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.
За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до відомостей посвідчення про приписку до призовної дільниці НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , 10.10.1997 Старогородським районною призовною комісією знятий з військового обліку за ст. 86-а наказу МОУ №2.
Згідно відомостей електронного військово-облікового документа, сформованого 08.07.2025 в системі «Резерв+», позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний. 
11.04.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою в якій просив внести до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів відомості про визнання військово-лікарською комісією непридатним до проходження військової служби на підставі п. "а" ст. 86 Наказу МОУ №2 від 04.01.1994, а також відомості про виключення 10.10.1997 з військового обліку.
Листом від 23.05.2025 за №5132 відповідачем повідомлено позивача, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація та документи стосовно виключення ОСОБА_2 з військового обліку на підставі п.А статті 86 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України , затвердженого наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994 №2.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку військовозобов`язаних, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XIІ (далі - Закон №2232-XIІ).
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частинами 3, 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на час внесення до тимчасового посвідчення позивача 05.04.2000 запису про зняття його з військового обліку), було передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина 3).
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час (частина 9).
Відповідно до частин 1, 4, 6 статті 14 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на час внесення до тимчасового посвідчення позивача 05.04.2000 запису про зняття з військового обліку) приписка громадян до призовних дільниць проводиться з метою взяття юнаків на облік та визначення їх кількості, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності і рівня фізичної підготовки.
Для проведення приписки громадян України у районах (містах) утворюються призовні дільниці.
Для приписки до призовної дільниці громадяни зобов`язані прибути до військового комісаріату в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи.
На районні (міські) комісії з питань приписки покладаються: організація і проведення медичного огляду допризовників, які викликаються на комісію, і визначення їх придатності для військової служби; виявлення і попередній добір кандидатів для направлення у вищі військові навчальні заклади і вищі навчальні заклади, які мають військові навчальні підрозділи, на навчання за програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу; направлення призовників, придатних за медичними та іншими показниками для проходження підготовки з військово-технічних спеціальностей, у навчальні заклади Товариства сприяння обороні України і професійно-технічні навчальні заклади; прикріплення до лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання або навчання громадян, яких визнано під час приписки такими, що потребують обстеження, лікування та медичного нагляду; прикріплення до відповідних навчальних закладів і курсів громадян, які мають низьку освітню підготовку, а також не володіють або погано володіють державною мовою; вивчення особистості призовників, їх морально-ділових якостей та сімейно-майнового стану; зняття з військового обліку громадян, визнаних непридатними до військової служби.
Згідно із частиною 3 статті 33 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на час внесення до тимчасового посвідчення позивача 05.04.2000 запису про зняття з військового обліку) Військовий облік усіх військовозобов`язаних та призовників провадиться за місцем їх проживання, а також за обсягами та деталізацією і поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на час внесення до тимчасового посвідчення позивача 05.04.2000 запису про зняття з військового обліку) персонально-якісний облік усіх військовозобов`язаних і призовників покладається на районні (міські) військові комісаріати.
Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону №2232-ХІІ .
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на час внесення до тимчасового посвідчення позивача 05.04.2000 запису про зняття з військового обліку) взяття на військовий облік призовників здійснюється з моменту приписки громадян до призовних дільниць.
Взяттю на військовий облік у військових комісаріатах підлягають громадяни: а) приписані до призовних дільниць як призовники; б) звільнені з військової служби у запас; в) призовники або військовозобов`язані, прибулі з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на строк більше трьох місяців; г) звільнені зі служби в Управлінні державної охорони України, Міністерстві внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України; д) жінки відповідно до частини сьомої статті 1 цього Закону; е) які стали громадянами України і відповідають вимогам цього Закону.
Військовозобов`язані та призовники після прибуття на нове місце проживання зобов`язані у семиденний строк стати на військовий облік.
Для постановки на військовий облік усі військовозобов`язані повинні у семиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів за місцем постійного або фактичного проживання.
У воєнний час виїзд військовозобов`язаних і призовників з місця постійного проживання без дозволу районного (міського) військового комісаріату забороняється.
Зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни:
а) які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України на постійне або тимчасове проживання на строк більше трьох місяців (відрядження, навчання, відпустка, лікування тощо);
б) які після проходження строкової військової служби прийняті на службу рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, а також взяті на військовий облік Служби безпеки України, Управління державної охорони України та інших військових формувань;
в) які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;
г) в інших випадках, визначених Міністром оборони України.
Виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни:
а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
б) які досягли граничного віку перебування в запасі;
в) які припинили громадянство України;
г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів;
д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею;
е) які померли.
Наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994 №2 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 29.07.1994 року за № 177/386), зі змінами, внесеними наказом Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207 «Про внесення змін та доповнень до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26.07.1999 р. за № 501/3794), затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, яке визначає організацію військово-лікарської експертизи на мирний та воєнний час у Збройних Силах України і військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства України (далі - Положення) та Розклад хвороб і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби в Збройних Силах України (Додаток 1).
Пунктом 74 Положення визначено, що медичний огляд у Збройних Силах України проводиться з метою виявлення: придатності до військової служби призовників, військовозобов`язаних та показників для правильного розподілу їх за видами Збройних Сил України, родами військ і за військовою спеціальністю згідно із станом здоров`я та фізичним розвитком; придатності до військової служби за військовою спеціальністю військовослужбовців; придатності кандидатів для вступу до військових навчальних закладів; придатності військовослужбовців, військовозобов`язаних, працівників Збройних Сил для роботи з РР, ДІВ, КРП, джерелами ЕМП); можливості проходження військової служби офіцерами, прапорщиками, мічманами, військовослужбовцями-жінками і проживання членів їх сімей за кордоном, а також необхідності у тривалому спеціалізованому лікуванні і медичному обстеженні членів їх сімей, транспортабельності їх за станом здоров`я.
Постанови ВЛК, відповідно до пункту 75 Положення, приймаються на підставі Розкладу хвороб і фізичних вад (додаток № 1 даного Положення), що визначають ступінь придатності до військової служби (надалі - Розклад хвороб) і Таблиці додаткових вимог до стану здоров`я призовників, військовослужбовців, а також вступників до військово-навчальних закладів (додаток № 3 даного Положення).
Медичний огляд призовників проводиться на призовних ділянках районних (міських) військових комісаріатів і збірних пунктах Кримського республіканського, обласних, Київського та Севастопольського міських військових комісаріатів (пункт 87 Положення).
Відповідно до пункту 88 Положення організація медичного огляду допризовників і призовників для визначення їх придатності або непридатності для використання на військовій службі покладається на районні (міські) комісії по приписці і районні (міські) призовні комісії. Безпосередньо керує роботою медичного персоналу для медичного огляду призовників лікар - член призовної комісії.
Як визначено пунктами 92, 93, 95 Положення при огляді призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховується характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Після закінчення огляду кожний лікар записує в облікову картку призовника встановлений діагноз (при відсутності захворювань робиться запис «здоровий»), висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, ступінь обмеження, дату огляду та підписує висновок, зазначаючи прізвище та ініціали. Крім того, на призовників, тимчасово непридатних до військової служби та непридатних до військової служби в мирний та воєнний час, оформляється висновок лікаря (додаток № 10 до Положення).
Залежно від стану здоров`я, громадянам, придатним до військової служби, і які призиваються на строкову військову службу, встановлюється одна із ступенів обмеження - 1, 2, 3, 4 або 5. Особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 6, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час - 7, непридатним до військової служби із зняття з військового обліку - 8.
Згідно пункту 96 Положення (в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207) лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:
а) «придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)»;
б) «тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5»;
в) «непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6»;
г) «непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7».
Як встановлено судом, 10.10.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 було знято позивача з військового обліку на підставі ст. 70-а наказу Міністерства оборони України від 04.01.1994 №2 та наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207.
Відповідно до підпункту а) статті 70 Розкладу хвороб (в редакції наказу Міністерства оборони України від 12.07.1999 №207), непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку визнаються призовники та військовозобов`язані із такими захворюваннями: Хірургічні хвороби великих суглобів, остеопатії та набуті кістково-м`язові деформації (внутрішньо-суглобні ураження колінного суглоба, інші ураження і хвороби суглобів, остеомієліт, періостит, інші інфекційні ураження кісток, деформуючий остеїт, стеохондропатії, інші хвороби кісток та хрящів): а) зі значним порушенням функцій.
Згідно Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб і фізичних вадів, що визначають ступінь придатності до військової служби (Додаток 2) (в редакції наказу МОУ від 12.07.1999 №207), Стаття 70. Постанова про придатність до військової служби у разі захворювань кісток та суглобів приймається після стаційного обстеження та лікування. При цьому слід враховувати нахил захворювання до рецидивів або прогресування, стійкість ремісії та можливість видужання, особливості військової служби. При незадовільних результатах лікування або відмови від нього постанова про придатність до військової служби приймається за пунктами «а», «б» або «в», залежно від функції кінцівок або суглоба на момент огляду. До пункту «а» належать: анкілоз великого суглоба; значне обмеження рухів або патологічна рухливість; виражений деформуючий остеоартроз великих суглобів зі стійким больовим синдромом та атрофією м`язів кінцівок; остеомієліт із наявністю секвестральних полостей, секвестрів, свищів, які довго не загоюються або часто (не рідше 1-2 рази на рік) відкриваються.
Отже, за результатами проходження медичного огляду позивача було визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку відповідно до підпункту а) статті 70 Розкладу хвороб.
Суд зазначає, що наявність у посвідченні про приписку до призивної дільниці КП №143472 запису про його зняття із військового обліку не є тотожним поняттю виключення із військового обліку.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 21.05.2025 року у справі №280/2880/24 Верховний Суд зробив наступні висновки: « 37. Наведене свідчить, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
38. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
39. З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.».
Відповідно до частини 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
У свою чергу, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, станом на час виникнення спірних правовідносин визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487).
Згідно із пунктом 20 Порядку №1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки (п.21 Порядку №1487 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(п.22 Порядку № 1487).
Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в тому числі: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які за рішенням суду визнані недієздатними, оголошені померлими (такими, що пропали безвісти), засуджені до позбавлення волі або померли; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього(п. 79 Порядку № 1487).
Виходячи з наведених правових норм, зняття з обліку військовозобов`язаних та виключення із військового обліку мають різні підстави та правові наслідки.
Так, у випадку виключення особи з військового обліку, чинним законодавством не передбачено можливості та механізмів поновлення такої особи на обліку і така особа з моменту виключення вже не вважається і не може вважатися військовозобов`язаною у майбутньому. Натомість після зняття з військового обліку, Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Відтак, позивач помилково ототожнює в позовній заяві вказані вище поняття, зазначаючи, що оскільки його було знято з військового обліку, то він має право на виключення його з військового обліку.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в сукупності з встановленими вище обставинами справи, суд зазначає, що позивач був саме знятий з військового обліку на підставі наказів Міністерства оборони України від 04.01.1994 №2, про що у посвідченні № НОМЕР_2 зроблено запис про зняття з військового обліку.
Докази, які б свідчили саме про виключення позивача із військового обліку з позбавленням його статусу військовозобов`язаного, та про існування таких обставин у позивача як станом на час зняття з обліку, так станом і на час розгляду справи, у справі відсутні, сторонами не подані. Відмітки у тимчасовому посвідченні позивача «виключений з військового обліку» відсутні. Також відомості про виключення позивача з військового обліку не внесені до електронного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів «Оберіг».
Оскільки позивача було саме знято з військового обліку на підставі наказу Міністерства оборони України від 04.01.1994 №2, а не виключено з нього, тому останній відповідно до абзацу 7 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ, був взятий на військовий облік військовозобов`язаних як знятий з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Виходячи з такого правового регулювання в контексті спірних відносин, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження саме виключення позивача з військового обліку (відмітки у військово-обліковому документі «виключений з військового обліку») не є порушенням діючого законодавства поновлення позивача на військовому обліку громадян України, які не досягли граничного віку та були раніше зняті з обліку на підставі рішення Міністерства оборони України.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову повністю.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя Комар Павло Анатолійович