ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 480/623/24
адміністративне провадження № К/990/32461/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Полупанової Ольги Олександрівни
на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (головуючого судді - Шевченко І.Г.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року (головуючий суддя - Перцова Т.С., судді: Макаренко Я.М., Жигилій С.П.)
у справі № 480/623/24
за позовом ОСОБА_2 
до Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа: ОСОБА_1 ,
про визнання протиправною та скасування постанови.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову начальника Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лісової Ю.Г. від 08 січня 2024 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу в сумі 3400 грн. 
2. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року, позовні вимоги задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лісової Ю.Г. від 08 січня 2024 року ВП НОМЕР_2 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 3 400 грн. 
Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рахунок повернення сплачений при поданні позову до суду судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
3. 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просив суд першої інстанції переглянути рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі №480/623/24 та змінити рішення шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на поважність причин невиконання рішення суду боржником ОСОБА_2 04 грудня 2023 року у зв`язку з небажанням дитини йти на побачення з батьком.
4. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 480/623/24 за нововиявленими обставинами та залишено судове рішення в силі.
5. Не погодившись із ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким переглянути за нововиявленими обставинами рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року та змінити рішення шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на поважність причин невиконання рішення суду боржником ОСОБА_2 04 грудня 2023 року у зв`язку з небажанням дитини йти на побачення з батьком, які містяться у абзацах 6-12 на аркуші 5, абзацах 2-5 на аркуші 6 вказаного рішення.
6. Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою третьої особи.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).
8. Суди зазначили, що викладені у висновку експерта, який третя особа вважає нововиявленою обставиною, факти не мають впливу ані на встановлені у цій справі обставини, ані на висновки суду, які стали підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
9. Також у оскаржуваних судових рішеннях наголошено, що у заяві ОСОБА_1 не вказав яким чином зазначені ним обставини, які, на його думку, є нововиявленими в цій справі, могли вплинути на результат розгляду справи з огляду на предмет спору та висновки суду, якими обґрунтовано рішення.
10. Суд апеляційної інстанції вказав, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими. Також при прийнятті оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції керувався правовою позицією, сформованою в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15, від 01 лютого 2019 року у справі №2040/7218/18, від 15 травня 2020 року у справі № 820/4725/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 820/1576/15.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме - пункту 1 частини другої статті 362 КАС України, з урахуванням того, що при застосуванні вказаної правової норми не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 06 лютого 2018 року у справі № 816/4947/14, від 13 лютого 2018 року у справі № 815/756/14, 06 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 02 травня 2018 року у справі №303/3535/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц, від 07 вересня 2020 року у справі № 820/5989/15, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 26 червня 2019 року у справі № 493/410/15-а.
12. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій при перегляді рішення за нововиявленими обставинами зробили неправильні висновки про те, що висновок експерта № 344 від 08 жовтня 2024 року та зафіксовані у ньому факти не можуть вважатись нововиявленими обставинами в силу статті 361 КАС України. Суд апеляційної інстанції не врахував, що нововиявленою обставиною є саме фактичні дані (а не висновок експертизи) у вигляді маніпулятивного впливу на дитину з боку матері та баби станом на день виконання рішення суду, який призвів до відчуження дитини від батька, що можна вважати різновидом перешкод з боку боржника у виконанні рішення суду, що свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин та спростовує висновки судів про те, що поведінка боржника була належною, а побачення не відбулось з поважної причини - небажання дитини йти на побачення. 
13. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просила оскаржувані рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення. Зазначила, що нова обставина, якою, на думку представника ОСОБА_1 , є висновок психолога, що з`явилась після розгляду справи не є підставою для перегляду справи. А тому доводи представника скаржника, які базуються на деяких цитатах, вилучених із контексту висновка психолога, не мають правового підґрунтя та не можуть вважатись поважними підставами для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами у цій справі. 
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
15. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами), та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. 
16. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що наданий заявником висновок експерта та наведена в ньому інформація не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, оскільки викладені у такому висновку факти не мають впливу ані на встановлені у справі № 480/623/24 обставини, ані на висновки суду, які стали підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . 
17. Верховний Суд погоджується з таким висновком з огляду на таке.
18. Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
19. Частиною другою статті 361 КАС України визначено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
20. Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17).
21. Водночас, аналізуючи наведені норми КАС України, Верховний Суд зауважує, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, так як впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їхнього врахування судового рішення.
22. Так, основними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
23. Частиною четвертою статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
24. Отже, обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.
25. Верховний Суд підкреслює, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
26. Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
27. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
28. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 02 травня 2018 року (справа № 2а-7523/10/1270), від 02 травня 2018 року (справа №303/3535/16-а), від 04 вересня 2018 року (справа № 809/824/17), від 22 листопада 2018 року (справа № 826/14224/15), від 23 липня 2024 року (справа № 380/2760/21), від 07 січня 2025 року (справа № 460/7179/23) та від 03 вересня 2025 року (справа № 283/424/22).
29. Зокрема, у постанові від 16 листопада 2023 року у справі № 140/2341/19 Верховний Суд і надалі підтримав попередні висновки Верховного Суду про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, дослідженню підлягає те, чи було відомо суду і учасникам справи про ці обставини і чи існували вони на час розгляду справи.
30. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, в якості нововиявленої обставини у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України для перегляду судового рішення від 20 лютого 2024 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вказує висновок судової психологічної експертизи № 344 від 08 жовтня 2024 року, проведеної в рамках цивільної справи № 582/725/23 та наведену в ньому інформацію. На думку скаржника, висновком та зазначеною у ньому інформацією підтверджено те, що відчуження дитини від батька (скаржника) відбулось внаслідок маніпулятивного впливу ОСОБА_2 (матері дитини) та її матері ОСОБА_3 , які в присутності дитини очорняли ОСОБА_1 та налаштовували дитину проти нього, що не було відомо ані ОСОБА_1 , ані безпосередньо судам під час розгляду справи по суті.
31. З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у справі, в якій ухвалено рішення, про перегляд якого звернувся скаржник, була постанова державного виконавця у ВП НОМЕР_2 про накладення штрафу на позивача (матір) внаслідок вчинення перешкод у спілкуванні батька з дитиною 04 грудня 2023 року.
32. Розглядаючи справу, суд дійшов висновку, що акт державного виконавця від 04 грудня 2023 року не може бути належним доказом невиконання рішення суду позивачем без поважних причин, оскільки в ньому не були відображені усі обставини, а саме: невиконання рішення було пов`язано з небажання дитини спілкуватися із батьком (стягувачем) та виходити з дому (до будь-кого) 04 грудня 2023 року. Вказані обставини були встановлені під час судового розгляду.
33. Верховний Суд наголошує, що судове рішення, яке просить переглянути скаржник за нововиявленими обставинами у вказаній справі ухвалено 20 лютого 2024 року та, за наслідками перегляду в суді апеляційної інстанції, набрало законної сили 11 червня 2024 року.
34. Отже, висновок судової психологічної експертизи № 344, який складений 08 жовтня 2024 року ще не існував станом на момент розгляду вказаної справи по суті, а тому, у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, не може вважатись нововиявленою обставиною.
35. Окрім того, Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною першою, пункту 2 частини другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експерта.
36. Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.
37. Верховний Суд у своїх постановах від 26 червня 2025 року (справа №826/11596/18), від 19 жовтня 2021 року (справа №823/957/17), від 13 січня 2022 року (справа №826/3143/17) неодноразово зазначав, що висновок експерта, як докладний опис проведених досліджень та висновків за результатами такого дослідження, може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, але лише за умови його відповідності визначеним процесуальним законом вимогам щодо нововиявлених обставин.
38. Разом з тим, як зазначили суди попередніх інстанцій, з чим і погоджується колегія суддів Верховного Суду, поданий скаржником у цій справі висновок експерта та наявна у ньому інформація, не відповідають визначеним процесуальним законом передумовам для визнання обставин нововиявленими.
39. Обставинам, про які йдеться у висновку експерта, щодо відчуження дитини від батька в загальному плані, суди оцінку не надавали, оскільки розглядалось виключно питання щодо вчинення перешкод матір`ю у спілкуванні батька з дитиною 04 грудня 2023 року та законності постанови державного виконавця про накладення штрафу. При цьому, ОСОБА_1 не наводив доводів, які б свідчили про неможливість ініціювання процедури проведення експертизи у цій справі на час її розгляду в судовому порядку.
40. Фактично висновок експерта, виходячи зі змісту наведених скаржником доводів та встановлених обставин у цій справі може визнаватися як новий доказ, який може бути взятий до уваги під час розгляду справи по суті. Проте, отримання скаржником вказаного висновку експерта, а також обставини, на які він посилається як на нововиявлені не відповідають критеріям пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, а тому не можуть бути визнані нововиявленими обставинами у цій справі.
41. З огляду на наведене, зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, оскільки вони не є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення, а тому відсутні підстави для скасування ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року.
42. Суд звертає увагу на те, що в силу частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції обмежений у праві встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
43. Більше того, в контексті перегляду рішень судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд оцінює дотримання судом норм процесуального права щодо повноти оцінки обставин, заявлених учасником справи, як нововиявлених, та не в змозі додатково досліджувати чи переоцінювати докази/обставини, які досліджувалися чи не досліджувалися судами під час розгляду справи по суті спору.
44. А тому, відмовляючи у задоволенні заяви третьої особи про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
45. Окрім того, є безпідставними доводи скаржника щодо неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини другої статті 362 КАС України, викладених у постановах від 06 березня 2018 року у справі №2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі №477/1012/14-а, від 06 лютого 2018 року у справі №816/4947/14, від 13 лютого 2018 року у справі №815/756/14, 06 березня 2018 року у справі №484/2634/14-а, від 02 травня 2018 року у справі №303/3535/16, від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-ц, від 07 вересня 2020 року у справі №820/5989/15, від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13, від 26 червня 2019 року у справі №493/410/15-а.
46. Усі зазначені судові рішення ухваленні за різних фактичних обставин, не містять єдиної правової позиції щодо застосування пункту 1 частини другої статті 362 КАС України та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
47. Так, у справі № 2а-23903/09/1270 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що правові висновки, викладені в судовому рішення в подібних правовідносинах, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 245 КАС України. У справі № 477/1012/14-а Верховний Суд дійшов висновку, що обставини, встановлені уточнюючими довідками про пільговий характер роботи та актами перевірки достовірності видачі довідок, уточнюючих пільговий характер роботи, виданих для призначення пенсії за свою юридичною природою належать до нововиявлених, оскільки відповідають всім основним критеріям таких обставин, зокрема, існували на час розгляду справи та ухваленні рішення, про перегляд якого звертається заявник. У справі № 816/4947/14 вказано, що інформація про початкову ціну спеціального дозволу, не має істотного значення для справи, а тому не може бути визнана нововиявленою. У справі №815/756/14 Суд визнав, що пояснення контрагента не можуть стати підставою для судового рішення, оскільки питання відображення чи невідображення контрагентом у податковій звітності з податку на додану вартість податкових зобов`язань за здійсненими з підприємством господарськими операціями причиною для відмови в задоволенні позову не слугувало. У справі №484/2634/14-а Суд зазначив, що не є нововиявленою обставиною інформація про сплату заявником з щомісячної додаткової грошової винагороди єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2,6 % від всього грошового забезпечення, оскільки вказана інформація могла бути відома заявнику під час розгляду справи. У справі № 303/3535/16 Суд констатував, що відомості, викладені у довідці прокуратури, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 245 КАС України, оскільки вказана довідка була подана до суду разом із позовом. У справі № 552/137/15-ц Суд дійшов висновку, що рішення суду у розумінні положень ЦПК України не є нововиявленою, а тому вплинути на висновки суду при постановленні рішення не могла. У справі № 820/5989/15 Суд вказав, що наявність спору про право користування та власності на земельну ділянку не може бути нововиявленою обставиною, враховуючи, що на час розгляду справи цього спору ще не існувало. У справі №19/028-10/13 Велика Палата Верховного Суду взагалі не розглядала питання щодо наявності підстав для визнання обставини нововиявленою. У справі №493/410/15-а Суд дійшов висновку, що обставини, на які посилаються заявники в своїй заяві, до нововиявлених обставин не відносяться, оскільки зміст поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами становить аналіз судових рішень, в яких заявники зазначають про порушенням судами норм матеріального та процесуального права.
48. Таким чином, наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав уважати, що ними допущено порушення норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судових рішень.
49. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
50. За таких обставин, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
51. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 350, 359 368 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полупанової Ольги Олександрівни залишити без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі № 480/623/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
В.Е. Мацедонська
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду