Провадження № 2-др/537/19/26 
Справа № 536/1866/25

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2026 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Мартишевої Т. О. 
за участю секретаря Антохіної Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іваха Олег Іванович, до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іваха Олег Іванович, до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
01 червня 2026 рокувідповідач ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі.Заява обґрунтована тим, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 травня 2026 року у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іваха Олег Іванович, до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, - відмовлено. Зазначеним рішенням не вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами, а саме щодо відшкодування відповідачеві суми понесених витрат за надання професійної правничої допомоги, оскільки у відзиві відповідач зазначив, що просить суд стягнути з позивачки ОСОБА_2 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі, підтвердженій документально. Розмір гонорару (винагороди) адвоката визначений Договором про надання професійної правничої допомоги, укладеним між ним та адвокатом Саливон С.О., від 14 листопада 2025 року, який є фіксованим і визначається по етапам надання професійної правничої допомоги. Ним були надані до матеріалів справи квитанції про оплату послуг адвоката, акти здачі-приймання виконаних робіт у загальному розмірі, згідно уточненого розрахунку, 32 000 грн, також надані докази направлення засобами поштового зв`язку копій зазначених документів іншим учасникам справи згідно вимог діючого законодавства. Вважає, що понесені витрати на правову допомогу у розмірі 32 000 грн є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг з професійної правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На підставі вищезазначеного, просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 32 000 грн у відшкодування понесених витрат на професійну правову допомогу. 
10 червня 2026 року до суду від представника позивача  ОСОБА_2 - адвоката Івахи О.І., надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якій зазначено, що з огляду на прийняте судом рішення про відмову у задоволенні позову, Позивачка розуміє, що Відповідач має право на відшкодування витрат на правову допомогу. Проте Позивачка переконана, що стягнення таких витрат повинно бути здійснено відповідно до вимог закону, зокрема, ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із: -складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Позивачка переконана, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 32 000,00 грн очевидно не відповідають наведеним параметрам співмірності, які визначив законодавець. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Зі змісту заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що 10 000,00 грн включало наступну правову допомогу: “Вивчення позовної заяви ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та додатків до неї, виготовлення заяви адвоката Саливон С.О. до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, надання вказаної заяви та ордеру адвоката в електронному суду про доступ до справи Крюківському районному суду м. Кременчука Полтавської області, вивчення матеріалів справи в електронному суді, вивчення в Єдиному державному реєстрі судових рішень практики Верховного Суду, правових позицій Верховного Суду з питань позбавлення батьківських прав: віку в якому можливе заявлення вказаного позову, підстав позбавлення батьківських прав, з питань порушення прав та свобод людини та можливістю судового захисту аз відсутності порушення останніх, з питань письмових нотаріально завірених заяв свідків, з інших питань які можуть виникнути в подальшому, виготовлення відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та додатків до нього, - всього з врахуванням податків” На підтвердження таких витрат Відповідач подав разом з відзивом: - копію квитанції за 28.11.2025 року з призначенням платежу “за надання професійної правничої допомоги” у розмірі 10 000,00 грн. Представник позивача звертає увагу суду, що з квитанції чітко не вбачається, що така підтверджує оплату саме у цій справі, а також саме за підготовку відзиву і заяви про доступ до Електронного суду. Крім того, жодна норма закону не надає право стягувати з протилежної сторони витрати адвоката на сплату податків. Понад те, доказів понесення витрат адвоката на сплату податків адвокатом Саливон С.О. не надано. Принагідно, той факт, що Відповідач погодився на оплату такої роботи у розмірі 10 000,00 грн не свідчить, що усі 10 000,00 грн підлягають стягненню з Позивачки, оскільки Відповідач вільний у виборі адвоката. Отже, Позивачка не оспорює факт подання заяви про доступ до Електронного суду та відзиву, проте вважаємо, що розмір 10 000,00 грн є завищеним, а також з такого потрібно відмінусувати невідомий розмір податків, які нібито понесла адвокат. Також, зі змісту Заяви вбачається, що 2 000,00 грн включало наступну правову допомогу: “Виготовлення необхідних правових документів”, при цьому Позивачці не є відомо, за які саме “необхідні документи” Відповідач намагається стягнути витрати. Жодної деталізації, 6 зокрема, найменування, дати підготовки і подання не вказано, що свідчить про неспівмірність таких витрат. Принагідно, на підтвердження понесення таких витрат 09.02.2026 року подано клопотання від 31.01.2026 року, у якому серед додатків є копія квитанції за 03.02.2026 року призначення платежу “за надання професійної правничої допомоги (за складання документів)” у розмірі 2 000,00 грн. Тобто, ще 31.01.2026 року відповідач підписує клопотання, де вказує, що поніс витрати 2 000,00 грн, хоча такі (за квитанцією) будуть понесені лише за 3 дні - 03.02.2026 року. Отже, не лише витрати 2 000,00 грн є за абстрактні “необхідні документи”, так ще і підтвердження понесення таких викликає сумніви з огляду на подані документи Відповідачем. Зі змісту Заяви вбачається, що тричі по 4 000,00 грн, а також одномоментно 8 000,00 грн включали наступну правову допомогу: “3а участь в кожному призначеному судовому засіданні Крюківського районному суді м. Кременчука з врахуванням податків, які сплачуються з незалежної професійної діяльності в розмірі 4 000 (чотири тисячі ) гривень, незалежно від того, чи відбулось вказане судове засідання, чи воно не відбулось з незалежних від адвоката Саливон С.О. причин та незалежно від тривалості та часу судового засідання”. На підтвердження таких витрат Відповідач подав: -15.01.2026 року клопотання від 14.01.2026 року, у якому серед додатків є копія квитанції за 09.01.2026 року призначення платежу “за надання професійної правничої допомоги” у розмірі 4 000,00 грн. - 09.02.2026 року клопотання від 31.01.2026 року, у якому серед додатків є копія квитанції за 04.02.2026 року призначення платежу “за надання професійної правничої допомоги (за участь у судовому засіданні)” у розмірі 4 000,00 грн. - 24.03.2026 року клопотання від 24.03.2026 року, у якому серед додатків є копія квитанції за 20.03.2026 року призначення платежу “за надання 7 професійної правничої допомоги (за участь у судових засіданнях)” у розмірі 8 000,00 грн. - 08.04.2026 року клопотання від 08.04.2026 року, у якому серед додатків є копія квитанції за 08.04.2026 року призначення платежу “за надання професійної правничої допомоги (за участь у судовому засіданні)” у розмірі 4 000,00 грн. Насамперед із квитанції за 09.01.2026 року чітко не вбачається, що така підтверджує оплату саме за судові засідання у цій справі. Принагідно, на підтвердження понесення таких витрат 09.02.2026 року подано клопотання від 31.01.2026 року, у якому серед додатків є копія квитанції за 04.02.2026 року призначення платежу “за надання професійної правничої допомоги (за участь у судовому засіданні)” у розмірі 4 000,00 грн. Тобто, ще 31.01.2026 року відповідач підписує клопотання, де вказує, що поніс витрати 4 000,00 грн, хоча такі (за квитанцією) будуть понесені лише за 4 дні - 04.02.2026 року. Проте ключове, що у цьому аспекті вважаємо за необхідне зазначити: адвокатка надавала правову допомогу у судових засіданнях з різною тривалістю, наприклад: - 05.03.2026 року - 1 год. 4 хв; - 10.04.2026 року - 0 год. 13 хв. Однак за договором стягнула з Відповідача 4 000,00 грн за кожне із таких. Очевидно, що це право Відповідача на те, щоб обрати адвоката, зокрема, із точки зору вартості послуг. Проте на переконання Позивачки - стягнення таких витрат є очевидно неспівмірним та не відповідає критеріям розумності і неминучості, оскільки : вартість участі у 1 судовому засіданні - 4 000,00 грн становить 60 % вартості: “Вивчення позовної заяви ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та додатків до неї, виготовлення заяви адвоката Саливон С.О. до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області , надання вказаної заяви та ордеру адвоката в електронному суду про доступ до справи Крюківському районному суду м.Кременчука Полтавської області , вивчення матеріалів справи в електронному суді, вивчення в Єдиному державному реєстрі судових рішень практики Верховного Суду, правових позицій Верховного Суду з питань позбавлення батьківських прав: віку в якому можливе заявлення вказаного позову, підстав позбавлення батьківських прав, з питань порушення прав та свобод людини та можливістю судового захисту аз відсутності порушення останніх, з питань письмових нотаріально завірених заяв свідків, з інших питань які можуть виникнути в подальшому, виготовлення відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та додатків до нього,- всього з врахуванням податків”; - середня зарплата у м. Кременчук за 2025 рік становить 22 471,25 грн, тобто, за менш ніж 1 год часу (середня тривалість засідання) адвокат заробила майже місячної зарплати; - витрати на час добирання до/з суду теж є мінімальні - між будівлею суду (вул. Троїцька, буд. 37/49) та адресою адвоката (вул. Національної Гвардії, буд. 7) відстань 4,5 км. З урахуванням викладеного просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката Відповідача до 6 000,00 грн.
У судове засіданні учасники справи не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату та час його проведення, відповідач, представник позивача звернулися до суду із заявами про проведення судового засідання у їх відсутність.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи пов`язані із розглядом процесуального питання, суд прийшов до такого.
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню ст. 270 ЦПК України і зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у ч. 1 ст. 270 ЦПК України підстав.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 травня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іваха Олег Іванович, до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав – відмовлено.
01 червня 2026 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у якій відповідач просить вирішити питання щодо стягнення понесених ним судових витрат на надання правничої допомоги в загальному розмірі 32 000,00 грн. 
Стороною позивача до суду подане клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу з огляду на їх неспівмірність, розмір яких представник позивача просив зменшити до 6 000 грн. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 127/25480/21 (провадження № 61-8836св22), вказав, що для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Наведене узгоджується із позицією ОП Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано: - примірник договору про надання професійної правничої допомоги від 14 листопада 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Саливон С.О., відповідно до умов якого сторони домовилися, що за надання правової допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду), який визначається адвокатом з урахуванням обсягу і часу роботи, що відмагатиметься для належного виконання договору про надання правової допомоги, який за угодою сторін є фіксованим по етапам надання професійної правничої допомоги і визначається в наступному розмірі: 
3.1. Вивчення позовної заяви ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та додатків до неї, виготовлення заяви адвоката Саливон С.О. до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області , надання вказаної заяви та ордеру адвоката в електронному суді про доступ до справи Крюківському районному суду м.Кременчука Полтавської області , вивчення матеріалів справи в електронному суді, вивчення в Єдиному державному реєстрі судових рішень практики Верховного Суду, правових позицій Верховного Суду з питань позбавлення батьківських прав: віку в якому можливе заявлення вказаного позову, підстав позбавлення батьківських прав, з питань порушення прав та свобод людини та можливістю судового захисту за відсутності порушення останніх, з питань письмових нотаріально завірених заяв свідків, з інших питань які можуть виникнути в подальшому, виготовлення відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та додатків до нього, - всього з врахуванням податків, які сплачуються з незалежної професійної діяльності в фіксованому розмірі 10 000 ( десять тисяч) гривень.
3.2. 3а виготовлення необхідних правових документів- всього з врахуванням податків, які сплачуються з незалежної професійної діяльності в фіксованому розміру гонорару в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
3.3. 3а участь в кожному призначеному судовому засіданні Крюківського районному суді м.Кременчука з врахуванням податків, які сплачуються з незалежної професійної діяльності в розмірі 4000 ( чотири тисячі ) гривень, незалежно від того, чи відбулось вказане судове засідання, чи воно не відбулось з незалежних від адвоката Саливон С.О. причин та незалежно від тривалості та часу судового засідання. 
3.4При виникненні питань виконання інших робіт з надання професійної правничої допомоги сторони укладають додаткову угоду до цього договору.
3.5При виникненні будь-яких спірних питань у сторін по цьому договору , з питань розірвання цього договору при визначенні розміру гонорару адвокат враховує (орієнтується на) рекомендовані (узагальнені) у Рішенні Ради адвокатів Харківської області Національної асоціації адвокатів України № 13/1/7 від 21 липня 2021 року мінімальні ставки адвокатського гонорару та розмір податкового навантаження на адвоката;
-копію свідоцтва Саливон С.О. про право на заняття адвокатською діяльністю №101 від 27 липня 1993 року;
-акт здачі-приймання виконаних робіт по наданню професійної правничої допомоги від 28 листопада 2025 року на суму 10 000 грн, яких містить опис таких робіт;
-квитанцію №133 від 28 листопада 2025 року про оплату відповідачем ОСОБА_1 10 000 грн адвокату Саливон С.О.; 
-квитанцію б/н від 09 січня 2026 року про оплату відповідачем ОСОБА_1 4 000 грн адвокату Саливон С.О.; 
-акт здачі-приймання виконаних робіт по наданню професійної правничої допомоги від 30 січня 2026 року на суму 10 000 грн, 2000 грн, 4000 грн, яких містить опис таких робіт;
-квитанцію б/н від 03 лютого 2026 року про оплату відповідачем ОСОБА_1 2 000 грн адвокату Саливон С.О.; 
-квитанцію б/н від 04 лютого 2026 року про оплату відповідачем ОСОБА_1 4 000 грн адвокату Саливон С.О.; 
-квитанцію б/н від 20 березня 2026 року про оплату відповідачем ОСОБА_1 8 000 грн адвокату Саливон С.О.; 
-квитанцію б/н від 08 квітня 2026 року про оплату відповідачем ОСОБА_1 4 000 грн адвокату Саливон С.О., - усього витрат на загальну суму 32 000 грн. 
До матеріалів справи відповідачем також долучено докази надсилання підтверджуючих розмір витрат на правову допомогу документів іншим учасникам справи.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року в справі № 712/4126/22.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, проаналізувавши доводи сторони позивача по суті заяви про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення розміру таких витрат, суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000,00 грн є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану відповідачу під час розгляду справи у суді у порядку загального позовного провадження, суд враховує участь адвоката у судових засіданнях, вивчення матеріалів справи, підготування відзиву та клопотань з процесуальних питань, при цьому приймає до уваги, що з даної категорії справ існує усталена судова практика, та обсяг доказів, які необхідно зібрати для підтвердження обставин, викладених у відзиві, не є значним.
За таких обставин, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючі конкретні обставини справи, суд вважає, що розмір витрат відповідача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є завищеною, оскільки становитиме надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі в розмірі 16 000,00 грн, які є реальними та необхідними й підлягають стягненню з позивача.
Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.133, 137, 141, 246, 270, 353 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), від імені та в інтересах якої діє адвокат Іваха Олег Іванович (адреса: місто Львів, вулиця Листопадового Чину, будинок 14/1) до ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області, як орган опіки та піклування (Волинська область, місто Нововолинськ, проспект Дружби, будинок 27; код ЄДРПОУ 04051342), про позбавлення батьківських прав – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини вимог заяви про ухвалення додаткового рішення – відмовити. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 19 червня 2026 року.

Суддя : Т.О. Мартишева