Справа № 243/4500/26
Провадження № 2-а/243/62/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий – суддя     Фалін І.Ю.,
за участю 
секретаря судового засідання   Мірошниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чередниченко Юрій Валентинович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чередниченко Юрій Валентинович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №1574 від 31.12.2025.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що постановою №1574 від 31 грудня 2025 року ТВО Начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210-1 КУпАП, він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме: у тому, що не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час та місце, порушивши вимоги п. 1, п. 3 статті 22 та п. 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду і на нього накладено штраф у сумі 17000 грн. Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Так, протягом двох років він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як солдат резерву (реєстровий номер в реєстрі Оберіг: 301020236428734000059 ВОС999097. Є особою, яка на підставі абзацу 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу та йому в порядку приписів Постанови КМУ №560 від 16 травня 2024 року оформлена відстрочка від призову на військову службу під час особливого стану на території України до завершення мобілізації. Я є інвалідом другої групи. 30.12.2025 року стрілець-санітар відділення охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_3 , керуючись статтею 235 КУпАП, склав протокол про адміністративне правопорушення, в якому було зазначено, що він 13.03.2025 не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушивши вимоги статті 22 та ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду. При цьому, в даному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що я був ознайомлений з положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначив, що з 24 липня 2024 року має статус внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає та тимчасово зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За місце моєї реєстрації - в квартирі АДРЕСА_2 з липня 2024 року ніхто не проживає, в тому числі і він. А тому, повісток із ІНФОРМАЦІЯ_5 ні він, ні члени його сім`ї ніколи не отримували. перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, у листопаді 2025 року на порталі Резерв-плюс виявив помітку щодо перебування у розшуку у зв`язку з тим, що він не отримував повістку з зазначенням пропозиції сплатити штраф у розмірі 8500 гривень. 10 листопада 2025 року сплатив даний штраф у розмірі 8500 гривень. Після сплати штрафу був знятий з розшуку. 30 грудня 2025 року приїхав із с. Гусарівка Барвінківського району Харківської області до своєї бабусі, яка проживала в АДРЕСА_3 . Тоді ж, 30 грудня 2025 року на АДРЕСА_4 до нього підійшли працівники поліції з метою перевірки документів. При цьому, працівники поліції заявили, що він перебуває у розшуку за поданням ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_5 надав довідку про наявність у інвалідності другої групи та заявив, що йому вже була надана відстрочка від призову на військову службу по мобілізації під час воєнного стану, а також підтвердив той факт, що 10 листопада 2025 року вже сплачував штраф по факту неявки до ТЦК та СП по повістці, хоча, будь-яких повісток не отримував. У його присутності будь-який протокол про адміністративне правопорушення не складався. Ніхто із ІНФОРМАЦІЯ_2 не роз`яснював мені положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Він не підписував протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис, який йому не належить. Копію даного протоколу ніхто не вручав. Також йому не повідомлялось про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 31 грудня 2025 року. Копія вищезазначеної постанови керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 також не вручалась і про наявність вищезазначених: протоколу про адміністративне правопорушення та постанови стало відомо лише після того, як 8 травня 2026 року його банківський рахунок був заблокований і у відділенні КБ «Приватбанк» він отримав копію вищезазначеного протоколу. 13 травня 2026 року його співмешканка підійшла до ІНФОРМАЦІЯ_4 та отримала в моїх інтересах копію вищезазначеної постанови. 30 грудня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 працівники даної установи завірили його, що у нього відсутні будь-які проблеми, пов`язані з наявністю правовідносин з ІНФОРМАЦІЯ_3 . Коли його відпускали із приміщення ТЦК та СП. Він поставив свій підпис у якомусь документі. При цьому працівники ТЦК та СП пояснили, що він ставить підпис у підтвердження того, що він не має до них будь-яких претензій та що його відпускають за місцем проживання. Під час перебування у приміщенні ТЦК та СП відеозапис не вівся. Йому також не надали можливості ознайомитися з матеріалами справи, в тому числі з письмовими доказами, які б підтверджували направлення будь-яких повісток за його адресою; а також йому не надали можливості заявляти необхідні клопотання по даній справі, не знайомили з текстом протоколу про адміністративне правопорушення. Йому не надали можливості захищати свої права, встановлені законом, в тому числі скористатися правовою допомогою адвоката. Таким чином, відповідачем були грубо порушені його процесуальні права. Зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Посилаючись на викладене вище, просить суд визнати вищезазначену постанову №1574 від 31 грудня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП протиправною та скасувати дану постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , а провадження по даній справі про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою суду від 20.05.2026 звільнено позивача від сплати судового збору, поновлено строк для звернення до суду із зазначеною позовною заявою, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
28.05.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що 28.02.2025 засобами ІКС «Оберіг» була автоматично створена і відправлена поштовим оператором «Укрпошта» повістка згідно якої ОСОБА_1 повинен був 13.03.2025 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому лист з повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з поміткою адресат відсутній за вказаною адресою. ОСОБА_1 не з`явився у зазначену дату і час в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Посилаючись на п. 41 постанови КМУ №560 у редакції від 28.01.2025 зазначив, що факт неотримання повістки позивачем зазначений у повідомленні поштового оператора «Адресат відсутній за вказаною адресою» вказує або на реальну відсутність позивача за місцем реєстрації, що у свою чергу не звільняє від відповідальності та виконання обов`язку, або на неналежне виконання поштовим оператором своїх обов`язків, хоч у першому, хоч у другому випадку протиправні дії з боку ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні. Факт не отримання/доставлення повістки позивач повинен з`ясовувати з оператором поштового зв`язку «Укрпошта». ІНФОРМАЦІЯ_5 оператор поштового зв`язку «Укрпошта» поверненням відправлення з відповідними відмітками на конверті засвідчив про належне виконання своїх обов`язків. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 було подане звернення до Національної поліції України щодо порушень правил військового обліку. 30.12.2025 ОСОБА_1 був запрошений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де відносно нього складено адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В подальшому адміністративний протокол був розглянутий керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 та винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Чередниченко Ю.В., в судовому засіданні не брали участь, повідомлялись належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання по справі.
Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_6 , також повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу без представника.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини.
Згідно протоколу № 1574 про адміністративне правопорушення від 30.12.2025, стрілець-санітар відділення охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , старший солдат ОСОБА_3 , склав цей протокол про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , 13.03.2025 не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушивши вимоги ст. 22 та ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду.
Як вбачається з постанови № 1574 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31.12.2025, винесеної ТВО начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_5 , полковником ОСОБА_4 , останній, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) якого за адресою: АДРЕСА_5 , встановив, що гр. ОСОБА_1 не з`явився за повісткою до ТЦК та СП у визначений час та місце, порушивши вимоги п. 1, п. 3 ст. 22 та п. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду. Враховуючи наведене, вирішено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок). 
Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 30.01.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , з 15.01.2019. 
З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 541324 від 10.08.2023, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 01.08.2023, безтерміново, причина інвалідності загальне захворювання.
Як вбачається з військово-облікового документу, сформованого 12.05.2026 та роздрукованого із застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 (Барвінкове). Звання солдат. Потребує проходження базової загальновійськової підготовки, солдат резерву. Тип відстрочки п. 2 ч. 1 ст. 23. Відстрочка до завершення мобілізації. Встановлено 2 групу інвалідності внаслідок загального захворювання, діє до 31.12.2999 Адреса проживання: АДРЕСА_5 . Дата уточнення даних: 05.01.2026.
Згідно довідки від 24.07.2023 № 6302-7001843718 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .
З роздруківки з мобільного застосунку слідує, що ОСОБА_1 було сплачено штраф 10.11.2025 за неприбуття за повісткою до ТЦК та СП.
Постановоюдержавного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федосенко С.А. 08.05.2026 у ВП №80968255 з примусового виконання постанови № 1574 виданої 31.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_9 штрафу у розмірі 34000,00 гривень накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких їх ухвалено або вчинено.
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Стаття перша Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 введено воєнний стан, який систематично подовжується, діяв на час вчинення адміністративного правопорушення та продовжує діяти на теперішній час.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервісті.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Проаналізувавши оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 1574 від 31.12.2025, судом встановлено, що відповідач вбачає в діях  ОСОБА_1 порушення Правил військового обліку в частині, що стосується не прибуття останнього вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Разом з тим, відповідачем до відзиву на позовну заяву недодано доказів на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові та відзиві на позовну заяву, а саме, що ОСОБА_1 13.03.2025 не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про направлення повістки останньому за адресою проживання про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 13.03.2025 або в будь який інший день та відсутні відомості про, те що  ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки або повістка повернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання.
Наведене свідчить, що позивач ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про дату та час явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Крім того, оскаржувана постанова взагалі не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис, певні документи тощо відповідно до ст. 251 КУпАП), на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем взагалі не було зібрано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить як положенням КУпАП, так і Конституції України.
При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів не доведено порушення позивачем правил військового обліку за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, оскільки відсутні докази того, що позивач на момент винесення оскаржуваного рішення був належним чином повідомленим про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, оскільки доказів протилежного відповідачем не надано.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 1574 від 31.12.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, а тому, суд вважає за необхідним згідно ч.5 ст. 139 ЦПК України компенсувати їх за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 12, 25, 72, 77, 139, 286 КАС України, суд 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чередниченко Юрій Валентинович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 1574 від 31.12.2025, яка була винесена ТВО начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_5 , полковником ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – закрити.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 29.05.2026.
Суддя    І.Ю. Фалін