Справа № 766/1484/26
н/п 2/766/7893/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Майдан С.І.,
за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 28.09.2003 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. На теперішній подружжя фактично проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім”я припинила своє існування. Спроби примирення не принесли жодних результатів. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати. 
17.03.2026 року відповідачкою до суду надано відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що не згодна на розірвання шлюбу, прагне зберегти сім”ю, оскільки вважає, що їх сім”я не розпалася остаточно та просить надати строк на примирення. Крім того, зазначає, що розірвання шлюбу негативно вплине на емоційний стан їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.03.2026 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що збереження шлюбу між позивачем та відповідачем на даний час суперечить як особистим інтересам, так і волевиявленню позивача. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне життя не ведеться. Позивач не має наміру відновлювати сімейні відносини з відповідачкою, вважає їх остаточно припиненими, а тому примусове збереження шлюбу суперечило б його інтересам та правам. Крім того, збереження шлюбу жодним чином не впливає на права, інтереси дитини, оскільки вона є повнолітньою та не потребує батьківської опіки у тому обсязі, який би обумовлював необхідність збереження шлюбу між батьками. Збереження шлюбу є безпідставним, формальним та таким, що суперечить інтересам позивача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримає в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, позов не визнає. Відповідно до відзиву, відповідачка вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу.
Зважаючи на те, що сторони за справою в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2003 року, згідно актового запису про шлюбу № 08, складеного 28.09.2003 року Виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області.
Сторони по справі не мають неповнолітніх дітей.
Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, відсутні будь-які ознаки сімейного життя.
Відповідно до ч.1ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.
Стаття 51 Конституції України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, що охоплює весь життєвий цикл шлюбних відносин - від укладення до припинення.
Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч.3. ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
При вирішенні питання щодо визначення строку на примирення, суд з`ясовує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Позивач наполягає на розірванні шлюбі, вважає примирення та відновлення шлюбних відносин з відповідачкою неможливим та наполягає на розірванні шлюбу, виклавши свою позицію у відповіді на відзив.
В той же час надання строку для примирення є виключно правом суду (Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 761/33261/16-ц, від 26.11.18)
Стаття 110 СК України надає безумовне право одному з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу незалежно від згоди другого подружжя.
Суд не приймає до уваги доводи відповідачки, викладені у відзиві, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажає примирення, а застосування заходів щодо примирення подружжя є порушенням права чоловіка на свободу та особисту недоторканність, що суперечить моральним засадам суспільства. 
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд зобов`язаний постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ця норма має імперативний характер і не залежить від волевиявлення відповідача.
Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 109, 110, 112 СК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 28.09.2003 року Виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №08.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області :http://ksm.ks.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	С. І. Майдан