Справа № 643/20489/25
Провадження № 3/643/456/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23.06.2026 

23 червня 2026 року місто Харків
Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О. розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднаний адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025, протокол серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025, протокол серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 (справа № 643/20489/25, 3/643/456/26), ОСОБА_1 12.11.2025 о 21:36 годині по пр-ту Тракторобудівників, 107 у м. Харкові керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від проходження оглядну на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025 (справа № 643/20492/25, 3/643/457/26), ОСОБА_1 12.11.2025 о 20:46 годині по вул. Бучми, 28/64 у м. Харкові керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від проходження оглядну на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 (справа № 643/20494/25, 3/643/458/26), ОСОБА_1 12.11.2025 о 23:51 годині по вул. Бучми, 30 у м. Харкові керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження оглядну на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою суду від 10.06.2026 вказані справи об`єднано в одне провадження, визначено єдиний номер справи № 643/20489/25 (провадження № 3/643/456/26).
Викликана в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань не подавала. 
Неявка в судове засідання ОСОБА_1 належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь в судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. 
Більш того, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
28.04.2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Хомич А.М. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025.
29.04.2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Хомич А.М. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025.
По справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511307 клопотань про закриття провадження у справі від сторони захисту не надходило.
23.06.2026 в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Хомич А.М. заперечував обставини, викладені в адміністративних протоколах, заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Повністю підтримав свої клопотання про закриття провадження у справі. 
Суд, дослідивши матеріали об`єднаної адміністративної справи, вислухавши пояснення сторони захисту, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до такого.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.
Відповідно до вимог п.п. 6,7 Розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Частиною 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. 
Так, згідно зазначеного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я.
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.
Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, водій притягується до адміністративної відповідальності у разі: Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо адміністративного протоколу серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 12.11.2025 відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 511258 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинні бути чітко зазначені суть адміністративного правопорушення (яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) та відомості необхідні для вирішення справи, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.
Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 12.11.2025 о 20:46 годині по вул. Бучми, 28/64 у м. Харкові керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від проходження оглядну на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Такі дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол підписаний посадовою особою, яка його склала та ОСОБА_1 . Свідки на місці події не залучалися, здійснювалася відеофіксація. 
Не погоджуючись з обставинами викладеними в адміністративному протоколі, захисник ОСОБА_1 – адвокат Хомич А.М. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи доводи клопотання, захисник зазначив, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено. У матеріалах справи відсутні докази затримання транспортного засобу. Працівники патрульної поліції не мали права складати відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання є військовою, тому поліцейські повинні були залучити до процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 уповноважену особу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, яка б і провела огляд на стан сп`яніння. Тому процедура огляду проведена з порушенням чинного законодавства. Зазначене, на думку захисника, є підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
На підтвердження викладених у адміністративному протоколі обставин, до протоколу поліцейськими додано DVD диски з відеофайлами.
Відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зазначено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Судом досліджено та ретельно вивчено відеозаписи з місця події. 
При дослідженні судом відеоматеріалів, не вбачається підтвердження обставин, викладених поліцейськими в адміністративному протоколі, з огляду на таке. 
Відеозапис, який надано поліцейськими на підтвердження факту нібито керування ОСОБА_1 транспортним засобом, здійснено 13.11.2025 о 16:53 годині, тоді як події, викладені в адміністративному протоколі датовані 12.11.2025 о 20:46 годині.
Крім того, водія, який керував транспортним записом ідентифікувати на відеозаписі не вдається можливим.
Тобто, відеозапис, який долучено поліцейськими на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, здійснено взагалі в інший день та час, який не відповідає даті та часу, вказаному в протоколі.
Отже, факт керування ОСОБА_1 12.11.2025 о 20:46 годині транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 та його зупинка працівниками патрульної поліції з відеозапису не вбачається та не зафіксовано. Доказів на підтвердження цього суду не надано. 
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;
2) охорони громадської безпеки та власності;
3) забезпечення безпеки осіб;
4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
Пункотом 2 розділу ІІ зазначеної Інструкції визначено, що портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.
Відповідно до п. 4 розділу ІІ зазначеної Інструкції, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Поліцейський повинен включити портативний відеореєстратор з моменту початку виконання службових обов`язків та вести відеозйомку безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026).
Так, частина долучених до протоколу відеозаписів здійснена на невідомий пристрій та не містить всіх необхідних реквізитів відеозапису. Також, дата та час здійснення відеозапису не відповідає даті та часу, зазначеному в протоколі.
Таким чином, викладене вище не дає змогу об`єктивно та у повному обсязі проаналізувати хід подій.
Той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки, може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення водія у стані сп`яніння.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Тобто, транспортний засіб до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. 
Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Отже, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом в цій справі не встановлено, доказів у підтвердження цього не надано.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій.
Так, на момент спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 , остання не була водієм у розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не керувала транспортним засобом, не була зупинена працівниками патрульної поліції, відтак, дія вказаних Правил на неї не поширюється та вона не була зобов`язана, у свою чергу, виконувати вимогу інспектора патрульної поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного (чи іншого) сп`яніння.
Отже, при аналізі оглянутих судом відеоматеріалів, доданих до протоколу, суд дійшов висновку, що події, які зафіксовані на відео не відповідають обставинам, викладеним в адміністративному протоколі.
Вказані вище обставини звертають на себе увагу суду та викликають сумнів у їх достовірності.
Далі, з іншого дослідженого відеозапису вбачається, що зафіксовані події починаються 12.11.2025 о 20:55 годині, на вулиці, біля припаркованого транспортного засобу. Рух транспортного засобу, зазначеного у протоколі не зафіксовано. 
Встановлення особи водія на відеозаписі не зафіксовано.
У подальшому зафіксовано спілкувалися поліцейських із ОСОБА_1 . 
Суд зауважує, що під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною. 
Той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки, може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення водія у стані сп`яніння.
Як видно із досліджених судом відеозаписів, працівники патрульної поліції взагалі не повідомляли ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, якщо така мала місце бути.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Положеннями п. 3 зазначеної Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно із п. 4 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
В адміністративному протоколі поліцейськими зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість.
Разом із цим, при огляді судом відеозаписів, доданих до протоколу, вбачається, що поліцейська у розмові з ОСОБА_1 зазначає лише про таку ознаку сп`яніння як «звужений зрачок, який не реагує на світло»
Вказані вище обставини звертають на себе увагу суду та викликають сумнів у їх достовірності.
Суд зазначає, що описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, чітко повідомленими особі, а не удаваними, зробленими не з підстав того, що особа ймовірно може перебувати у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, як про це зазначив поліцейський у даному випадку.
Зазначені дії працівників патрульної поліції не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля.
Отже, працівниками поліції не було дотримано вимог п. 2, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
Окрім не роз`яснення ОСОБА_1 з боку поліцейських підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, їй належним чином не роз`яснена також і процедура проведення такого огляду.
Доказів протилежного суду не надано, а відеозаписи такої інформації не містять.
Далі, відповідно до п. 11 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При дослідженні судом відеозаписів, доданих до протоколу, встановлено, що поліцейськими на місці події належним чином не роз`яснено ОСОБА_1 її права та обов`язки, передбачені чинним законодавством. 
Таким чином, є достатні підстави вважати, що працівниками патрульної поліції, якими складено протокол відносно ОСОБА_1 та інші процесуальні документи у справі про адміністративне правопорушення, порушено та обмежено процесуальні права останньої, у тому числі право на захист. Не було роз`яснено права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, передбачені чинним законодавством. Зазначене є грубим порушенням права на захист особи у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відтак, доводи захисника ОСОБА_1 – адвоката Хомича А.М. про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка працівниками патрульної поліції, порушення процедури огляду на стан сп`яніння тощо, є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими відеозаписами зазначених подій та іншими матеріалами справи. 
Інші доводи сторони захисту також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
За наведених та досліджених судом доказів, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшла свого підтвердження.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою не виконано, відповідно до вимог ст. 255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, оскільки матеріали адміністративної справи не містять об`єктивних доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП.
Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод..
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Доказів, які б спростовували правильність висновків суду матеріали справи не містять.
Закон виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності складу правопорушення, при цьому якщо відсутній хоча б один з елементів складу правопорушення, то відсутній склад правопорушення в цілому.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. 
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine).
Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Виходячи з викладеного вище, жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими, які склали протокол серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025, не надано, та яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні встановлено не було, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій.
Отже, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025.
Щодо адміністративного протоколу серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та адміністративного протоколу серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 12.11.2025 відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 511307 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також встановлено, що 13.11.2025 відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 511400 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинні бути чітко зазначені суть адміністративного правопорушення (яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) та відомості необхідні для вирішення справи, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.
Зі змісту протоколу серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 12.11.2025 о 21:36 годині по пр-ту Тракторобудівників, 107 у м. Харкові керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від проходження оглядну на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, відмовилася. 
Зі змісту протоколу серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 12.11.2025 о 23:51 годині по вул. Бучми, 30 у м. Харкові керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження оглядну на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, відмовилася. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Такі дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протоколи підписані посадовою особою, яка їх склала та ОСОБА_1 . Свідки на місці події не залучалися, здійснювалася відеофіксація. 
У справі за протоколом серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 клопотань про закриття провадження у справі від сторони захисту та/або ОСОБА_1 не надходило.
У справі за протоколом серії ЕПР1 № 511400 від 13.12.2025, не погоджуючись з обставинами викладеними в адміністративному протоколі, захисник ОСОБА_1 – адвокат Хомич А.М. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 
23.06.2026 в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Хомич А.М. заперечував вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтримав клопотання про закриття провадження у справі.
Обґрунтовуючи доводи клопотання, захисник зазначив, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено. У матеріалах справи відсутні докази затримання транспортного засобу. Працівники патрульної поліції не мали права складати відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання є військовою, тому поліцейські повинні були залучити до процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 уповноважену особу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, яка б і провела огляд на стан сп`яніння. Тому процедура огляду проведена з порушенням чинного законодавства. Зазначене, на думку захисника, є підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
На підтвердження викладених у адміністративних протоколах обставин, до протоколів працівниками патрульної поліції додано DVD диски з відеофайлами.
Відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зазначено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Судом досліджено та ретельно вивчено відеозаписи з обох місць події. 
Так, з відеоматеріалів до протоколу серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 вбачається, що 12.11.2025 о 21:36 годині працівниками патрульної поліції зупинено транспортний засіб «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Із відеоматеріалів до протоколу серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 вбачається, що 13.11.2025 о 23:51 годині, тобто в період дії комендантської години, працівниками патрульної поліції зупинено транспортний засіб «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»).
Судом встановлено, що поліцейські, на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в обох випадках проінформували ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу під її керуванням.
Відтак, транспортний засіб «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими відповідно до вимог чинного законодавства.
При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 на місці події, що зафіксовано на відеозаписах, не заперечувала факт керування нею транспортним засобом, а також його зупинку працівниками патрульної поліції.
Водночас, ОСОБА_1 повідомила працівникам патрульної поліції, що керує транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, а також те, що попередньо, іншим екіпажом поліції її вже було відсторонено від керування транспортним засобом, однак вона поспішає, а тому сіла за кермо.
Отже, доводи сторони захисту про відсутність у матеріалах справи (за протоколом ЕПР1 № 511307 та протоколом серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025) доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а у подальшому зупинка працівниками патрульної поліції такого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими у справі доказами.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Положеннями п. 3 зазначеної Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно із п. 4 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Із досліджених відеоматеріалів до протоколів серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 вбачається, що працівниками патрульної поліції повідомлено ОСОБА_1 про наявність у неї ознак наркотичного сп`яніння, що є підставою для проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я на визначення стану такого сп`яніння, а також запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, б. 18-А.
У свою чергу ОСОБА_1 в обох випадках відмовилася від проходження запропонованих поліцейськими оглядів на стан наркотичного сп`яніння. Працівниками патрульної поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови, а також роз`яснені права. Надалі відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Отже, із долучених до протоколів серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 відеозаписів чітко вбачається, що ОСОБА_1 на місцях зупинки транспортного засобу відмовилася від проходження запропонованих поліцейськими оглядів на визначення стану наркотичного сп`яніння. 
При цьому, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, правового значення не мають.
Наслідком такої відмови є складання відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До того ж, із вищевказаних відеозаписів до протоколів не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки, працівниками поліції було роз`яснено процедуру проходження освідування та наслідки відмови від її проходження.
Разом із цим, волевиявлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.
Зважаючи на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівниками поліції було повідомлено останню про наслідки такої відмови, а саме складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.
Згідно пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. 
Аналізуючи зміст протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025, суд дійшов висновку, що у зазначених протоколах ОСОБА_1 не висловила будь-яких зауважень щодо їх змісту. 
Слід також зазначити, що у матеріалах обох справ відсутні будь-які відомості, станом на день розгляду справи, щодо оскарження з боку ОСОБА_1 та її захисника дій посадової особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу. Тобто ОСОБА_1 та її захисник не зверталися зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання ними протоколів, а також не зверталися із позовною заявою до суду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України щодо дій працівників поліції.
Отже, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції щодо процедури огляду на стан сп`яніння, складання протоколу, рапорту або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у цих документах тощо.
Проаналізувавши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами.
Доводи, на які посилався захисник в судовому засіданні, жодним чином не підтверджені ні матеріалами справи, ні наданими в якості доказів документами. 
Захисником не наведено жодних об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП у справі за адміністративними протоколами серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025.
За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані вище докази, які надані працівниками патрульної поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 .
Отже, суд дійшов висновку доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень та наявності правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у справі за адміністративними протоколами серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025.
Окрім викладеного вище, суд відхиляє доводи сторони захисту, які заявлені по всім трьом адміністративним протоколам про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння та складання протоколу відносно ОСОБА_1 , як військовослужбовиці, повинен проводитися уповноваженою на те особою - Військовою службою правопорядку, а не співробітником патрульної поліції, що є порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 266-1 КУПАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Огляд військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби у складі національного контингенту (національного персоналу), може проводитися в медичних закладах, що входять до складу міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки, в яких бере участь національний контингент (національний персонал).
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Суд, оцінюючи правомірність дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зазначає, що відсутність представників Військової служби правопорядку на місці події позбавило можливості забезпечення окремої процедури огляду, яка передбачена ст. 266-1 КУпАП та, відповідно, можливого складення ще й іншого протоколу за ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Крім того суд зазначає, що передбачений ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, окремий порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, стосується тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. 
Між тим, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості та докази, що 12.11.2025 о 31:36 годині, перебуваючи в цивільному одязі, керуючи цивільним автомобілем по території міста Харкова (пр-т Тракторобудівників, 107), ОСОБА_1 виконувала обов`язки військової служби та/або виконувала бойове завдання.
Отже, з аналізу зазначених вище норм вбачається, що застосування, передбачених законом окремих порядків огляду військовослужбовців та прирівняних до них осіб, здійснюються лише у випадках, коли останні: виконують обов`язки військової служби, перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
В іншому випадку, положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджувалися на дії ОСОБА_1 .
Також суд зауважує, що на місці події ОСОБА_1 не заявляла поліцейським про необхідність виклику представників Військової служби правопорядку, тощо, для проведення процедури огляду та складання протоколу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, у медичному висновку, відеофайлах та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.
Досліджені обставини, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правил дорожнього руху України свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративний протокол серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та адміністративний протокол серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025, а також відеозаписи не містять розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.
Вказані докази є узгодженими між собою, отримані в установленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.
Будь-яких фактів щодо неправильності складання протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 відносно ОСОБА_1 , порушення прав останньої, матеріали справи не містять, а з боку самої ОСОБА_1 та її захисника суду не надано. 
Таких даних не встановлено і в ході судового розгляду справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025, відеоматеріалами, довідками, направленнями, рапортами. 
Даючи оцінку вказаним вище доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025, а саме порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень при складанні протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025, оскільки дії осіб, уповноважених на складання адміністративних протоколів, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, настали в момент відмови останньої від проходження запропонованого поліцейськими огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення не встановлено. 
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно із положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Як передбачено ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При визначені виду стягнення за адміністративні правопорушення, суд керується правилами ст.ст. 33-35, 36 КУпАП, і враховуючи дані про ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, та обставини вчинення адміністративних правопорушень, суд накладає на неї адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом із цим, визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до довідки т.в.о. інспектора ВАП Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Галкіної К., згідно облікових даних ІПНП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримувала посвідчення водія.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому, крім іншого, зазначено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права, оскільки вона такого права на момент вчинення адміністративного стягнення не мала.
Таким чином, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 нехтує вимогами закону, грубо порушує Правила дорожнього руху України, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, а також той факт, що ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія, керуючись правилами ст. 36 КУпАП, суд вважає за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 грн.
Матеріали справи не містять жодних відомостей стосовно наявності підстав звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».
Відтак, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 130, 245, 251-252, 266, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511258 від 12.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511307 від 12.11.2025 та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі за адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 511400 від 13.11.2025 та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до вимог ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на користь держави, отримувач коштів ГУК у Харківськобл/Харківобл/21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, Р/р UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, на користь держави, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова. 
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя          О.О. Сугачова