УХВАЛА

30 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 473/1844/24
провадження № 51-717 ск 26
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши матеріали за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року,
установила:
Захисник  ОСОБА_4 раніше звертався з касаційною скаргою на згадані судові рішення. Суд касаційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) 22 квітня 2026 року повернув скаргу авторові у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження, питання про поновлення якого не порушувалося.
Наразі захисник звернувся з новою касаційною скаргою, заявивши також клопотання про поновлення строку оскарження оспорюваних вироку й ухвали. 
Як убачається зі змісту звернення, у ньому від імені засудженого йдеться про те, що той із поважних причин пропустив указаний строк. Разом із цим захисник зазначає, що повний текст оспорюваної ухвали був доставлений до електронного суду 6 грудня 2025 року і це є підставою для поновлення процесуального строку оскарження. 
Перевіривши наведені в клопотанні доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
За правилами ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана впродовж трьох місяців із дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії ухвали.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, апеляційний розгляд здійснювався за участю сторони захисту, ухвалу було проголошено 27 листопада 2025 року. Отже, зважаючи на правила статей 115, 426 КПК, строк касаційного оскарження цього рішення захисником закінчився 2 березня 2026 року. Проте ОСОБА_4 скерував первинну скаргу до суду касаційної інстанції 6 квітня 2026 року, а нову - 27 квітня 2026 року, тобто після закінчення встановленого законом строку оскарження, що не заперечується в клопотанні.
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до касаційного суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.
Проте в клопотанні не міститься аргументів, які б у розрізі законодавчих приписів свідчили про наявність обставин, що унеможливлювали скерування захисником скарги до суду касаційної інстанції в строк, визначений у ст. 426 КПК. 
Посилання  ОСОБА_4 на поважні причини у засудженого не можна визнати прийнятними, адже останній як самостійний учасник кримінального провадження скористався правом на оскарження вироку та ухвали. Касаційний кримінальний суд Верховного Суду 22 квітня 2026 року, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, відмовив у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 , оскільки з копій оспорюваних рішень та поданої скарги убачалось, що немає підстав для її задоволення.
Разом із цим нормами КПК не передбачено поновлення процесуального строку іншій особі ніж та, яка звертається зі скаргою. Крім того, законодавець пов`язує строк подання захисником касаційної скарги саме з моментом проголошення рішення судом апеляційної інстанції.
Доставка до системи «Електронний суд» 6 грудня 2025 року повного тексту оспорюваної ухвали, постановленої 27 листопада 2025 року, теж не створює безумовних перешкод для подання захисником скарги у встановлений законом строк і не виправдовує його тривалого порушення.
Таким чином у розумінні законодавчих положень окреслені захисником причини пропущення процесуального строку касаційного оскарження не можна вважати непереборними та поважними.
Ураховуючи викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення вказаного строку необхідно відмовити. 
Тому згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК подана касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2025 року та ухвали Миколаївського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вказані судові рішення повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3