Справа № 677/21/25
Провадження № 2/677/57/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючого-судді Шовкуна В.О.,
за участі секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,
Учасники провадження (сторони):
Представник позивача – адвокат Твердий М.К.,
Представник відповідачів – адвокат Киричук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач (через свого представника) звернулася з позовом про стягнення заборгованості за договором позики та просить ухвалити рішення, яким стягнути з з відповідачів солідарно борг із позики в сумі 2000 доларів США, а також судові витрати (судовий збір та витрати на надання правничої допомоги).
В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідачі по справі є подружжям, оскільки перебувають у зареєстрованому шлюбі. За домовленістю з ними вона оформила на ім`я ОСОБА_3 довіреність на право управління та розпорядження (відчуження) належним їй на праві власності вантажним автомобілем Volvo FH12 д.н.з. НОМЕР_1 . Така довіреність була оформлена у зв`язку із тим, що фактично відповідачі як подружжя, хотіли купити у спільну власність автомобіль, щоб використовувати його для заробітку в інтересах сім`ї, однак через брак повної суми коштів, перевели борг за сплати вартості автомобіля (2000 доларів США) у позиковий, про що було написано 27.01.2021 року розписку. В розписці зобов`язалися повернути борг через рік, після спливу якого – на першу вимогу позивачки. Після спливу річного строку, відповідачі борг не повертають, незважаючи на її неодноразові вимоги, а тому маються підстави на її думку для солідарного стягнення боргових коштів.

Аргументи учасників справи.
Відповідачі подали відзив на позов, в якому зазначили про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки фактично кошти у сумі 2000 доларів США зазначені у борговій розписці не передавалися для ОСОБА_2 , фактично це була недоплата за придбання автомобіля. Також заперечували проти вимоги щодо солідарного стягнення, оскільки в борговій розписці зазначений лише ОСОБА_2 . Сума в позові не відповідає дійсності, оскільки частково грошові кошти перераховувалися на адресу позивачки протягом 2022-2024 років на загальну суму 34507,64 грн. крім того надали письмове заперечення щодо належності доказу щодо витрат на правову допомогу. Відзив та заперечення долучені до матеріалів справи.
Представник позивача адвокат Твердий М.К. подав письмову відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи. Відповідь фактично містить викладені обставини в позові, а також заперечення, щодо перерахувань коштів відповідачами за період з 2022-2024 роках.
Представник позивача у судовому засіданні повідомив про те, що дійсно після відкриття провадження по справі та протягом розгляду справи сума боргу його довірителю сплачена в повному обсязі, однак клопотання про закриття провадження по справі не заявляє, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, суду повідомив про те, що відповідачі сплатили основний борг просто до відома, разом з цим наполягав на завершенні вказаної справи, оскільки ще крім того маються і вимоги щодо стягнення судового збору та витрат на надання правової допомоги. Наполягав на винесенні рішення по суті заявлених позовних вимог.
Представник відповідачів заперечував, просив суд залишити позов без розгляду, оскільки борг погашено в повному обсязі, тобто відсутній предмет спору. Також просив прийняти до уваги наданий ними письмовий відзив та заперечення. 

Позиція суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши представників позивача, відповідачів, розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.
Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 27.01.2021 року ОСОБА_2 взяв 2000 дол. США в борг у ОСОБА_1 строком на один рік, зобов`язується повернути за першої вимоги позичальника. (а.с. 11, 67 –оригінал розписки).
Відповідно до чеків та квитанції до платіжної інструкції сума боргу погашено. (а.с. 39-41, 88). Вказану обставину в т.ч. підтвердив представник позивача у судовому засіданні.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права.
В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термiн).
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ст. 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термiн). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики.
На підтвердження укладення 27.01.2021 року договору позики відповідач 1 - ОСОБА_2 власноручно склав письмовий договір про те, що отримав у борг у позивача 2000 дол. США, та зобов`язався повернути їх протягом року.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.10.2020 року у справі № 194/1126/18 вказав, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Судом установлено, що згідно оригіналу розписки ОСОБА_2 взяв 2000 дол. США в борг у ОСОБА_1 строком на один рік, зобов`язується повернути борг за першої вимоги позичальника.
Таким чином, наданий позивачем доказ оригінал письмового договору позики, суд визнає належним та допустимим, достовірним і достатнім, оскільки цей доказ містить у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, він логічно пов`язаний з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення боргу за договором позики.
Разом з тим, відповідно до наданих представником відповідачів дублікатів чеків та квитанції, заборгованість згідно розписки позивачу сплачена в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Твердий М.К. підтвердив той факт, що сума боргу в ході судового розгляду дійсно сплачена відповідачами, однак, вважає, що на момент звернення з позовом до суду заборгованість мала місце, крім того також ще існують підстави для стягнення на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу, а тому він позов підтримує, просить завершити розгляд справи та винести судове рішення по суті заявлених позовних вимог, на позовних вимогах наполягав. 
Судом також встановлено те, що відповідач 2 ОСОБА_3 в борговій розписці взагалі не фігурує, тобто є неналежним відповідачем по справі, що є самостійною вимогою для відмови у задоволенні позову.
Крім того, враховуючи те, що відповідачем 1 - ОСОБА_2 погашено основну суму боргу, тобто відсутні боргові зобов`язання перед позивачкою, а також той факт, що позивач не заявила про відсутність предмету позову, а представник позивача наполягав на позовних вимогах, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки суду не надано доказів заборгованості у відповідачів перед позивачкою на момент винесення рішення по справі. 
Стосовно відсутності предмету спору по справі та постановлення ухвали про закриття провадження по справі, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, провадження № 61-1807св20, ухвалах Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справа № 520/2224/19-ц, провадження № 61-4067св21, від 13 липня 2022 року у справі № 761/28514/15, провадження № 61-3747св21.
Так, як було зазначено вище, відповідно до наявної в матеріалах справи боргової розписки у відповідача ОСОБА_2 станом на 08.01.2025 року, тобто на момент пред`явлення позову, був наявний борг перед позивачкою в розмірі 2000 доларів США.
В ході судового розгляду борг погашено, однак представник позивача у судовому засідання наполягав на позовних вимогах, тому суд вирішує спір по суті заявлених позовних вимог шляхом винесення відповідного рішення.
За таких підстав, відсутні підстави для задоволення позову, а тому суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що у задоволенні позову суд відмовляє, тому судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 282-284 ЦПК України, ст.ст. 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи (сторони):
Позивач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідачі – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: В.О. Шовкун