Справа № 703/8119/25 
3-в/703/55/26 

ПОСТАНОВА

12 травня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця, притягнутого до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
у с т а н о в и в :
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2025, що набрала законної сили 06.02.2026, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.
16.04.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на добровільну сплату адміністративного штрафу та усунення наслідків примусового виконання.
Вимоги обґрунтовані тим, що розгляд справи проведений судом за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 копію постанови в справі про адміністративне правопорушення не отримував, про накладене стягнення дізнався через арешт власних рахунків. Через викладені обставини не мав змоги сплатити штраф у передбачений ст. 307 КУпАП строк та такий був звернутий до примусового виконання.
Посилаючись на положення ст. 3007-308 КУпАП, просить визнати причини несплати штрафу у встановлений строк поважними, поновити строк для добровільної сплати штрафу, надати сплатити його в призначеному судовим рішенням розмірі, а не в подвійному, а також зупинити виконання постанови суду в частині примусового стягнення до вирішення поданої заяви.
Заявник в судове засідання не прибув, звернувшись із письмовою заявою про проведення судового розгляду за його відсутності, за її змістом вимоги заяви підтримав. 
За вказаних обставин судовий розгляд проведений без присутності заявника та без фіксування технічними засобами.
Судом встановлено, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2025 в справі №703/8119/25, провадження 3/703/2927/25, що набрала законної сили 06.02.2026, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.
Судовий розгляд проведений без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який до суду не прибув, однак матеріали справи містили письмову заяву від його імені про визнання власної провини та клопотанням про проведення судового розгляду за його відсутності.
16.01.2026 постанову суду направлено за адресою зареєстрованого місця проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вказане відправлення повернуте без вручення, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Дана адреса відповідає тій, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, письмовій заяві про ознайомлення із матеріалами справи та заяві, що є предметом даного судового розгляду.
10.03.2026 постанову направлено для примусового виконання до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та останнім отримано 25.03.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням. 
Відомостями про реквізити виконавчого провадження суд не володіє.
При розгляді заяви суд керується наступним.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
За приписами частин першої, другої статті 18 указаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу,
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відтак загальний порядок виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення, якими на особу накладене стягнення у виді штрафу, передбачений нормами ст. 307-310 КУпАП та розділами шостим, дев`ятим Закону № 1404-VIII.
Крім того, нормами ст. 34, 38 Закону № 1404-VIII передбачені випадки зупинення вчинення виконавчих дій та зупинення виконавчого провадження відповідно.
Зокрема, за п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу
Одночасно, положеннями вказаних нормативно-правових актів не передбачені поновлення або ж продовження строку, що передбачений ч. 1 ст. 307 КУпАП, а обставин, що передбачені ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII в даному провадженні не встановлено.
На переконання суду, вжиття заходів, про які клопоче особа, притягнута до адміністративної відповідальності, суперечить нормам ст. 19 Конституції України, ст. 307-308 КУпАП та положенням розділів 6, 9 Закону № 1404-VIII, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання ОСОБА_1 належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 307-310 КУпАП, ст. 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження»,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя         І.В.Овсієнко