П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/17935/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук Костянтин Олександрович 
Суддя-доповідач: Капустинський М.М. 
01 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 05 березня 2014 року по 30 жовтня 2025 року отримувала пенсію за вислугу років як працівник освіти. 31 жовтня 2025 року позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки. Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05 грудня 2025 року заявниці відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивачці з 05 березня 2014 року вже призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позивачка із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не погоджується, а тому вважає що відповідача слід зобов`язати вирішити питання про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосувавши показник середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням (попереднього перерахунку) пенсії за віком, тобто за 2022-2024 роки.
Крім того, позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій пенсійного органу щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, без застосування двоскладової формули, визначеної пункту 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 процентів заробітку, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 листопада 2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 процентів заробітку, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції чинній до 11 жовтня 2017 року, а саме без застосування частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", врахувавши при цьому раніше виплачені суми пенсії.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції у відмовленій частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
03.04.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року в відмовленій частині, залишити без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посвідченням серії НОМЕР_1 , що видане Вінницькою обласною державною адміністрацією 02 грудня 1992 року, підтверджується те, що ОСОБА_2 є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
ОСОБА_1 з 05 березня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій та отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05 грудня 2025 року.
10 листопада 2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки. Також у поданій заяві позивачка просила здійснити перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05 грудня 2025 року заявниці відмовлено в перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки їй вже призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка обчислена згідно з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також згадуваним вище листом заявниці відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки такий перерахунок призведе до суттєвого зменшення розміру пенсії.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині відмови у переведенні на інший вид пенсії, суд першої інстанції вважав, що заява позивачки від 10 листопада 2025 року стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що вже призначена їй в 2014 році, однак із зменшенням пенсійного віку. А оскільки заявлена вимога стосувалася по суті повторного призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, тому суд першої інстанції погодився з доводами відповідача стосовного того, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути незмінним, тобто таким, яким був на час первинного призначення пенсії за віком.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг позивача та відповідача.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним нормативним актом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною 3 статті 2 Закону №1058-IV для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.
За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Як зазначає позивач в апеляційній скарзі, вона, ознайомившись з рішенням суду, звернула увагу на те що у листі Пенсійного Фонду від 05.12.2025 року невірно зазначено вид пенсій який їй було призначено з 05.03.2014 року, що на її думку і стало причиною часткової відмови судом у задоволені її позовних вимог. Тому вона звернулася з усною заявою до Головного управління пенсійного Фонду України з проханням роз`яснити причини надання невірної інформації у зазначеному листі.
11.03.2026 року, Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Вінницькій області було повідомлено, що в листі від 05.12.2025 року за вихідним номером 16270-14734/В02/8-020025 допущено технічну описку в частині написання виду пенсії, який їй призначено з 05.03.2014 року. В дійсності ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні не як пенсіонер Чорнобилець (ст.55 - пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку), а з 05.03.2014 року по 30.10.2025 року отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Таким чином, оскільки пенсійний орган розглядаючи заяву ОСОБА_4 від 10.11.2025 року помилився у визначенні пенсії, яку та отримує з 05.03.2014 року, помилку визнав (лист від 05.12.2025 року вихідний номер 16270-14734/В02/8-020025), виходячи з вимог апеляційної скарги позивача і оскільки заява ОСОБА_1 по суті не була розглянута, рішення у відмовленій його частині підлягає скасуванню, а позовна вимога - частковому задоволенню через зобов"язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.11.2025 року в частині переведення її на інший вид пенсії.

Щодо задоволеної частини позову, яка стосувалася здійснення перерахунку пенсії із збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, без застосування двоскладової формули, то колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 4 Закону №1058-ІV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з цього закону і Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно із статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 56 Закону №796-ХІІ передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.
Згідно з частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку.
У зв`язку з набранням 11 жовтня 2017 року чинності Законом України від 03 жовтня 2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину 2 доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1058-IV визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а частиною другою цієї статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Згідно з абзацом 2 частиною 1 статті 28 Закону №1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
В той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена у частині 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.
Отже, особам, яким пенсія призначена з урахуванням Закону № 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 червня 2024 року у справі №300/3435/21 та є обов`язковою для застосування в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, оскільки позивачка є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), на неї розповсюджується дія статті 56 Закону № 796-XII, а тому перерахунок її пенсії повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачка має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону №796-XII.
Колегія суддів враховує, що пенсія позивачці призначена до внесення до закону змін, які передбачили дану умову (тобто до 11 жовтня 2017 року), а попередня редакція вказаної статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі частини 2 статті 27 Закону №1058-IV. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення відповідних змін.
Таким чином, оскільки у цьому випадку пенсія позивачці не призначається вперше, а підлягає перерахунку, тому на неї не може поширюватися вищевказана умова.
Зазначений висновок підтверджується згадуваною вище постановою Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 червня 2024 року у справі №300/3435/21, в якій судова палата вказала, що оскільки пенсія за віком призначена позивачці до внесення змін до частини 2 статті 56 Закону №796-XII, то згідно з вимогами статті 58 Конституції України такі зміни не позбавляють позивачку права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж, оскільки таке право вона набула значно раніше, ніж набрав чинності Закон №2148-VIII, яким було внесено зміни до частини 2 статті 56 Закону №796-XII.
Крім того, як слідує із матеріалів справи, підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії також слугував умовний розрахунок її пенсії, з якого відповідач зробив висновок про недоцільність проведення перерахунку, оскільки розмір пенсії підлягатиме зменшенню.
Водночас суд зауважує, що Закон №796-XII не містить жодних норм щодо обмеження частини пенсії, обчисленої відповідно до його положень за період роботи особи на територіях радіоактивного забруднення максимальною величиною 168 гривень.
Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у постанові від 25 червня 2024 року у справі №300/3435/21.
Незастосування двоскладової формули автоматично усуває й обмеження у 168 гривень.
Колегія суддів зауважує, що пенсія повинна розраховуватись виключно за нормами відповідно до частини 2 статті 56 Закону №796-XII у редакції до 11 жовтня 2017 року, яка не передбачає жодних обмежень, що вводяться двоскладовою процедурою.
Визначаючись із тим, з якої дати необхідно провести перерахунок пенсії, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 4 статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що призначена пенсія підлягає перерахунку з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, тобто з 01 листопада 2025 року, оскільки звернення за перерахунком пенсії мало місце до 15 числа місяця, в якому позивачка звернулася за відповідним перерахунком.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи,, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, тому доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року скасувати у відмовленій частині та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.
Визнання протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022, 2023, 2024 роки та перерахунку пенсії із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.11.2025 року про призначення/переведення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022, 2023, 2024 роки.
В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.