справа № 179/624/26 
провадження № 2/179/816/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ковальчук Т.А.,
секретаря судового засідання Хорольської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «КАПІТАЛ-КРЕДИТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «КУ «КАПІТАЛ-КРЕДИТ» звернувсь до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначив, що 30.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «КАПІТАЛ-КРЕДИТ» і фізичною особою, якою є ОСОБА_1 було укладено Договір споживчого кредиту №643/2024.
Згідно умов Договору, сума кредиту – 30 000,00 грн, строк кредиту – 36 місяців, з 30.12.2024 року по 30.12.2027 рік. Кредит отриманий відповідачем, що підтверджується Видатковим ордером №1132 від 30.12.2024 року на суму 30 000,00 грн.
Відповідно до умов Договору, ОСОБА_1 зобов`язувалась повертати заборгованість по Договору споживчого кредиту щомісячно, згідно із Графіком платежів (Додаток №1 до Договору споживчого кредиту).
Відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала заборгованість по кредиту, а з січня 2026 року повністю припинила здійснювати обслуговування кредиту, тим самим порушила запланований графік платежів.
Станом на 03 квітня 2026 року залишок заборгованості за тілом кредиту з врахуванням становить 28567,07 грн (30 000,00 грн – 1 432,93 грн (фактично сплачена сума по кредиту).
Згідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 повинна повернути:
-Залишок по кредиту – 28 567,07 грн;
-Проценти, нараховані за користування кредитом – 38193,35 грн
Загальна сума заборгованості – 66 760,00 грн.
В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед Позивачем було укладено Договір поруки №643/2024 від 30.12.2024 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі перед зобов`язаннями ОСОБА_1 , визначених Договором споживчого кредиту.
У зв`язку із цим позивач звернувся до суду та просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором та судовий збір.
Ухвалою суду від 09.04.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача разом з позовною заявою надала клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Оскільки відповідачами не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «КАПІТАЛ-КРЕДИТ» і фізичною особою, якою є ОСОБА_1 було укладено Договір споживчого кредиту №643/2024. (а.с. 5-9)
Договір підписано позивачем та відповідачем власноруч.
30.12.2024 року укладено Договір поруки №643/2024 від 30.12.2024 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до п.2.2. Договору ОСОБА_2 і ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність перед Кредитодавцем, Поручитель відповідає за зобов`язаннями Позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату відсотків за його користування тощо.
Видатковим касовим ордером №1132 від 30.12.2024 року підтверджено факт отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у сумі 3000,00 грн (а.с. 13)
До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором №643/2024 від 30.12.2024 року, згідно заборгованість становить у загальній сумі 66 760,00 грн. (а.с.4) 
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справа № 320/8618/15-ц провадження № 61-4393сво18, на суд покладено обов`язок з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши зазначені обставини у справі, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. 
Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. 
Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраного ним фінансової установи, а саме ТОВ «КУ «КАПІТАЛ-КРЕДИТ», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Згідно ч.2 зазначеної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст.1046 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц).
Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.
Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про задоволення позову. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір .
Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 272-274, 280-282 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «КАПІТАЛ-КРЕДИТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «КАПІТАЛ-КРЕДИТ»: 
- загальну суму заборгованості за Договором споживчого кредиту №643/2024 від 30.12.2024 року., в розмірі 28 567,07 гривень (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень 07 коп);
- судовий збір – 3 328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп). 
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «КАПІТАЛ-КРЕДИТ», ЄДРПОУ 40248649, адреса: 49000, м. Дніпро, бул. Ю.Словацького, буд. 14.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.А. Ковальчук