Справа № 571/1018/26 
Провадження №1-кп/571/159/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року      селище Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючої судді      ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
прокурора       ОСОБА_3 , 
обвинуваченого      ОСОБА_4 , 
його захисника – адвоката    ОСОБА_5 , 

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27 жовтня 2025 року за №42025180000000059 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого старшим викладачем Рокитнівського професійного ліцею Рівненської обласної державної адміністрації, раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 354 Кримінального кодексу України, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 перебуваючи на посаді згідно наказу № 54-к від 02.09.2025 старшого викладача предмета «Захист України» Рокитнівського професійного ліцею Рівненської обласної державної адміністрації, тобто будучи відповідно до примітки 1 ст. 354 КК У країни працівником юридичної особи приватного права, не являючись при цьому службовою особою вказаного підприємства, в розумінні ч.,3 ст. 18 КК У країни та примітки 1 до ст. 364 КК України, з метою особистого збагачення, 29.12.2025 о 16 год. 37 хв. одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 для себе за вчинення дій, з використанням становища, яке він займає в ліцеї, при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_6 , будучи здобувачем освіти на денній формі навчання за спеціальністю «Медсестринство», відповідно до наказу №81 від 16.10.2025 відокремленого підрозділу «Рокитнівський фаховий медичний коледж» Комунального закладу вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради, 23 грудня 2025 року близько 11.20 год. зустрівся із ОСОБА_4 , який відповідно до договору №32 від 01.09.2025 про передачу педагогічного навантаження з навчального предмета «Захист України», здійснював викладення зазначеного предмета для здобувачів освіти коледжу. При зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про можливість йому допомогти у позитивній здачі іспиту із предмету «Захист України», що дозволить продовжити навчання, за що необхідно надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів.
Надалі, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 26.12.2025 о 09.43 год. та 29.12.2025 о 09.43 год. у ході телефонної розмови із ОСОБА_6 наполягав про необхідність надання йому неправомірної вигоди у сумі 200 доларів США, еквівалент яких в сумі 8500 гривень, він має перерахувати на надісланий номер банківської картки, за вирішення питання щодо успішної здачі іспиту із предмету «Захист України».
Надалі, 29.12.2025 о 16 год. 37 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Степана Бандери, 37 м. Сарни Рівненської області, через термінал банку АТ КБ «Приватбанк» перерахував кошти в сумі 8500 гривень на банківську картку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 належну ОСОБА_4 , згідно із вимогою ОСОБА_4 , з метою позитивної здачі іспиту із предмету «Захист України».
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 354 КК України, тобто одержання працівником установи, який не є службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник в установі в інтересах того, хто надає таку вигоду.

Позиція учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні просив здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, з підстав визнання обвинуваченим своє вини, пояснив, що вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив за викладених в обвинувальному акті обставин кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 354 КК України.
В судових дебатах прокурор вказав, що обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення інкримінованого досудовим слідством доведені у повному обсязі та вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 354 КК України. З урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 н.м.д.г., що становить 5100 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину за обставин викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі (підтвердив дату, час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень). У показах визнав, що мав місце факт, що він взяв хабар та кошти використав на власні потреби. До вчиненого ставиться негативно.
В судових дебатах обвинувачений вказав, що розкаюється та просить суворо не карати.
В судових дебатах захисник ОСОБА_5 просив врахувати, що обвинувачений визнав вину, сприяв розкриттю вчиненню злочину, також те, що злочин вчинено вперше. Просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі 250 н.м.д.г., що становить 4250 грн.
В останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він щиро розкаюється, просить суворо не карати, штраф він спроможний заплатити бо працює.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Досліджені в судовому засіданні докази, оцінка та мотиви суду
Так як обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 354 КК України відповідно, за обставин, які викладені у обвинувальному акті від 12.05.2026, враховуючи, що прокурор, також, не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України та процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які в судовому засіданні не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи.
Таким чином, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.
Враховуючи покази обвинуваченого, зіставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд знаходить, що дії ОСОБА_4 утворюють склад інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 354 КК України (одержання працівником установи, який не є службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду).

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), а обставини, які обтяжують покарання не встановлені.
Суд з таким твердженням погоджується.

Призначення покарання
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч. 3 ст. 354 КК України).
Також, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді штрафу від двохсот п`ятдесяти до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста до двохсот годин, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Враховуючи вищевикладене у сукупності та те що злочини обвинувачений ОСОБА_4 вчинив вперше, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання за ч. 3 ст. 354 КК України у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 354 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
В даному випадку, за переконанням суду, зазначене покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.
Суд враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 28.05.2020 (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
Запобіжні заходи
В межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження та речові докази
Заходи забезпечення не застосовувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному
Частина 1 ст. 126 КПК України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Виходячи із п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів, які в силу приписів ч. 1 та 2 ст. 122 цього ж Кодексу несе сторона кримінального провадження, що залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 ст. 124 КПК України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження у кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експерта під час проведення судових експертиз.
Щодо завданої кримінальним правопорушенням шкоди
Відповідно до обвинувального акта діями обвинуваченого ОСОБА_4 не завдано шкоди інтересам держави чи будь-яких окремих осіб.
Керуючись ст. ст.314, 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувався, до набрання вироком законної сили не обирати.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя        ОСОБА_1