Справа № 303/8035/25
2/303/3064/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року        м. Мукачево 

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді   Курах Л.В.
секретар судового засідання  Гейруш Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-
В С Т А Н О В И В:
20.10.2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в сумі 575 833,00 грн, а також понесених позивачем судових витрат на сплату судового збору в сумі 8 637,49 грн.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.01.2025 між ним та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування транспортного засобу «SKODA superB», д.н.з. НОМЕР_1 .
10.03.2025 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля та автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням  ОСОБА_1 , якого постановою суду визнано винним у вчиненні ДТП. У зв`язку з настанням страхового випадку позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику, унаслідок чого до нього перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто до  ОСОБА_1 . Позивач повідомляє, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПЕРША», яким частково відшкодовано шкоду в межах ліміту відповідальності. Водночас різниця між фактичним розміром завданих збитків та сумою страхової виплати, яка становить 575 833,00 грн, підлягає стягненню з відповідача, оскільки останній добровільно її не відшкодував, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
26.12.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначив, що не погоджується з розміром матеріального збитку, визначеним позивачем, оскільки до розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу включено пошкодження та ремонтні роботи, які, на його думку, не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач вказував, що автомобіль мав пошкодження та сліди попередніх ремонтів, у зв`язку з чим при визначенні вартості відновлювального ремонту повинен був бути врахований коефіцієнт фізичного зносу складових транспортного засобу. Також зазначав про недоліки звіту про оцінку транспортного засобу, зокрема щодо порядку його проведення, повноважень оцінювача та належності документів, на підставі яких було здійснено оцінку. Крім того, відповідач посилався на те, що надані позивачем докази не підтверджують належним чином розмір заявлених до стягнення збитків, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
09.01.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій останній заперечив доводи відповідача та просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначив, що страхове відшкодування було виплачено відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту та на підставі рахунків СТО, актів виконаних робіт і платіжних документів, які підтверджують фактичний розмір понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу. Також позивач вказував, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, виплаченого страховиком цивільно-правової відповідальності винної особи, підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статті 1194 ЦК України. Крім того, позивач не погодився з доводами щодо неналежності оцінки збитків та зазначив, що розмір виплаченого страхового відшкодування підтверджується належними доказами, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
12.03.2026 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що огляд пошкодженого транспортного засобу марки «SKODA Superb» було проведено за відсутності відповідача, що, на її думку, порушує вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та ставить під сумнів правильність висновків оцінювача. Також вказувала, що визначена у звіті № 187325 від 20.03.2025 року вартість відновлювального ремонту є завищеною порівняно з ринковою вартістю транспортного засобу до ДТП, а сам звіт не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Крім того, представник відповідача посилалася на необхідність визначення розміру шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, зазначала про відсутність належних доказів на підтвердження заявленого позивачем розміру збитків. 
Також до заперечень долучено копію Акта огляду колісного транспортного засобу SKODA Superb від 17.03.2025 року та Додаток до акта огляду, в яких зафіксовано перелік виявлених пошкоджень транспортного засобу, результати огляду та відомості про те, що власник або його представник на огляд не з`явився. Зазначені документи, на думку відповідача, підтверджують його доводи щодо порядку проведення огляду транспортного засобу та обставин складання звіту про оцінку.
Крім того, представником відповідача подано копії документів щодо кваліфікації оцінювача ОСОБА_3 , зокрема свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, кваліфікаційне свідоцтво та сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Вказані документи подані на обґрунтування доводів відповідача про відсутність у оцінювача належної спеціалізації для визначення розміру збитків, завданих власнику транспортного засобу, та для підтвердження заперечень щодо належності і допустимості звіту про оцінку як доказу у справі.
16.03.2026 року представник позивача подав письмові пояснення на заперечення представника відповідача, у яких зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу №187325 від 20.03.2025 року складено відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а всі пошкодження автомобіля марки «SKODA Superb» були зафіксовані під час його огляду оцінювачем. При цьому позивач звернув увагу суду на те, що звіт про оцінку є попереднім оціночним документом, тоді як реальний розмір понесених збитків підтверджується документами станції технічного обслуговування та платіжними документами про проведення ремонту транспортного засобу.
Також представник позивача заперечив доводи відповідача щодо необхідності визначення розміру шкоди із застосуванням коефіцієнта фізичного зносу, вказавши, що питання врахування такого коефіцієнта стосується порядку визначення страхового відшкодування страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак не впливає на обов`язок винної особи відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою відповідно до статті 1194 ЦК України. 
Крім того, позивач зазначив, що предметом спору є стягнення з відповідача різниці між фактичними витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу, понесеними позивачем за договором добровільного страхування, та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховиком цивільно-правової відповідальності винної особи. На думку позивача, матеріалами справи підтверджено факт проведення ремонту автомобіля та понесення відповідних витрат, а тому заявлена до стягнення сума є обґрунтованою і підлягає стягненню з відповідача. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, заперечує проти задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та страхувальником було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №12/25-Т/ЗК від 10.01.2025 року, предметом якого було страхування транспортного засобу SKODA Superb, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області у справі №297/918/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду лише в питанні, чи мали місце відповідні дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі звітом №187325 від 20.03.2025 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу SKODA Superb становить 769 305,31 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу — 483 187,41 грн. Ринкова вартість автомобіля до пошкодження визначена у розмірі 1 080 772,00 грн.
Зі страхових актів №006.00418525-2 від 08.04.2025 року, №006.00418525-3 від 18.07.2025 року та №006.00418525-4 від 18.09.2025 року вбачається, що страховиком визначено та виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 735 833,00 грн.
З рахунків №Сч-0000000000426 від 03.04.2025 року, №Сч-0000000000953 від 12.07.2025 року та №Сч-0000000001272 від 16.09.2025 року, наданих ТОВ «Автоцентр-Ужгород» на загальну суму 735 833,00 грн., вбачається перелік запасних частин, матеріалів та ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для усунення пошкоджень транспортного засобу SKODA Superb, державний номерний знак НОМЕР_1 .
З актів виконаних робіт № Ав-КЛ-000000001674 від 30.06.2025 року, № Ав-КЛ-000000001933 від 02.08.2025 року та № Ав-КЛ-000000002499 від 26.09.2025 року, складених ТОВ «Автоцентр-Ужгород», вбачається, що відновлювальний ремонт транспортного засобу SKODA Superb, державний номерний знак НОМЕР_1 , фактично проведено.
09.04.2025 року страховиком нараховано страхове відшкодування в сумі 30 100,00 грн. за страховим актом 006.00418525-2 від 08.04.2025 та договором страхування №12/25-Т/ЗК від 10.01.2025 року.
З платіжної інструкції №62533067 від 10.04.2025 року вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на виконання страхового акта №006.00418525-2 від 08.04.2025 року здійснило перерахування на користь ТОВ «Автоцентр-Ужгород» грошових коштів у розмірі 635 470,00 грн. за рахунком №Сч-0000000000426 від 03.04.2025 року.
З платіжної інструкції №62547037 від 18.07.2025 року вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на рахунок ТОВ «Автоцентр-Ужгород» грошові кошти у сумі 29 938,00 грн відповідно до страхового акта №006.00418525-3 від 18.07.2025 року та рахунку №Сч-0000000000953 від 12.07.2025 року.
З платіжної інструкції №62555901 від 19.09.2025 року вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило перерахування на користь ТОВ «Автоцентр-Ужгород» грошових коштів у розмірі 40 325,00 грн згідно зі страховим актом №006.00418525-4 від 18.09.2025 року та рахунком №Сч-0000000001272 від 16.09.2025 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 735 833,00 грн, з яких 30 100,00 грн було виплачено безпосередньо страхувальнику, а 705 733,00 грн перераховано ТОВ «Автоцентр-Ужгород» як оплату відновлювального ремонту транспортного засобу. Наведені документи у своїй сукупності підтверджують реальність понесених позивачем витрат та фактичне виконання ним зобов`язань за договором добровільного страхування.
Окрім того, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в ПрАТ «СК «ПЕРША» згідно Полісу №223833623.
09.04.2025 року, позивачем ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслано на адресу ПрАТ «СК «ПЕРША» Претензію про відшкодування збитків з додатком копій необхідних документів.
Згідно Полісу №EP/223833623, ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ПЕРША» за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.
03.06.2025 року ПрАТ «СК «ПЕРША» здійснило перерахування страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у сумі 160 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №16839.
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір понесених витрат ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» склав 575 833,00 грн. (735 833,00 грн. - сума понесених збитків - 160 000,00 грн. - сума яка сплачена ПрАТ «СК «ПЕРША») = 575 833,00 грн.)
Отже, після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, у межах фактично понесених витрат.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Отже, після виплати ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування за договором добровільного страхування до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, у межах фактично понесених витрат.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що розмір заявлених вимог має визначатися виключно з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Коефіцієнт фізичного зносу застосовується при визначенні розміру страхового відшкодування страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак у цій справі позов заявлено не до страховика ОСЦПВ, а до винної особи про стягнення різниці між фактичними витратами на відновлення транспортного засобу та сумою страхової виплати.
Саме тому застосування коефіцієнта фізичного зносу при визначенні страхової виплати страховиком ОСЦПВ не звільняє винуватця ДТП від обов`язку відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Така позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, відповідно до якого покладення на винуватця ДТП обов`язку відшкодовувати шкоду у межах відповідальності страховика суперечить інституту страхування, однак у разі недостатності страхової виплати деліктне зобов`язання зберігається в частині невідшкодованої шкоди.
Також Верховний Суд у постанові від 22.04.2021 року у справі №759/7787/18 зазначив, що якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, особа, яка завдала шкоду, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 року у справі №753/19288/14-ц дійшов висновку, що якщо транспортний засіб фактично відремонтований, розмір збитків має визначатися виходячи з реально понесених витрат на ремонт, підтверджених належними доказами, а не лише з розрахункового звіту оцінювача.
У цій справі позивач посилається не тільки на звіт №187325 від 20.03.2025 року, але й на фактичні документи СТО, зокрема акти виконаних робіт від 30.06.2025 року, 02.08.2025 року та 26.09.2025 року, які підтверджують проведення ремонту автомобіля.
Тому суд приходить до висновку, що визначальним у цій справі є не лише розрахункова вартість ремонту, а фактичні витрати, понесені на відновлення пошкодженого транспортного засобу.
Суд також оцінює доводи відповідача щодо неналежності звіту №187325.
Відповідач посилався на те, що оцінювач нібито не здійснював особистого огляду транспортного засобу, а огляд проводився іншою особою, що, на думку відповідача, суперечить Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідач також посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №752/16797/14-ц щодо оцінки звіту, складеного особою, яка особисто не оглядала транспортний засіб.
Однак суд враховує, що у даній справі звіт №187325 не є єдиним доказом розміру шкоди. Позивачем надано також документи, що підтверджують фактичне проведення ремонту та понесення витрат. Відтак навіть наявність зауважень до звіту сама по собі не спростовує факту здійснення ремонту та понесення позивачем витрат.
Крім того, відповідач, заперечуючи проти розміру збитків та обсягу пошкоджень, не подав суду альтернативного експертного висновку та не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Кожна сторона має право обирати спосіб захисту своєї позиції, подавати докази, заявляти клопотання, у тому числі про призначення судової експертизи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не має спеціальних знань для самостійного визначення того, чи була пошкоджена кожна окрема деталь автомобіля, чи підлягала вона заміні або ремонту, чи відповідає обсяг ремонтних робіт характеру ДТП. Такі питання можуть бути вирішені шляхом призначення судової автотоварознавчої експертизи. Проте відповідач відповідного клопотання не заявив.
За таких обставин доводи відповідача про завищення розміру збитків, непов`язаність окремих пошкоджень із ДТП та неправильність розрахунку вартості ремонту мають характер припущень і не підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що його не було повідомлено про проведення огляду транспортного засобу.
Відповідно до пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби. Сам по собі факт відсутності відповідача під час огляду не є безумовною підставою для визнання звіту неналежним доказом, особливо за наявності інших доказів фактичного ремонту автомобіля.
При цьому відповідач не довів, яким саме чином його відсутність під час огляду призвела до неправильного визначення обсягу пошкоджень або розміру збитків, а також не надав доказів того, що конкретні роботи чи запчастини не пов`язані з ДТП.
Суд враховує, що позивачем подано письмові пояснення, у яких зазначено, що ремонт транспортного засобу фактично проведено, а заявлена до стягнення сума є різницею між фактичними витратами, понесеними позивачем за договором добровільного страхування, та страховою виплатою страховика ОСЦПВ.
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 8 637,49 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 263–265 ЦПК України, статтями 22, 993, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування», суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 575 833,00 (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять три гривні 00 копійок) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 8 637,49 (вісім тисяч шістсот тридцять сім гривень 49 копійок) гривень сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: 03056, вул.Борщагівська, 154, м.Київ, код ЄДРПОУ 33908322).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).
Представник відповідача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Головуюча     Л.В.Курах