Провадження № 2/582/391/25

Справа № 582/1662/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2026 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Яковенко Н.М., за участю секретаря Ярмоленко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Кредит–Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
з участю представника відповідача Козін Т.В., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", в особі представника позивача АО "Апологет" адвоката Усенка М.І. звернулося до Недригайлівського районного суду Сумської області із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь позивача із відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за кредитним договором №513371 від 06.12.2022 року в загальному розмірі 61950 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,4 грн та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.12.2022 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» як первісним кредитором був укладений Договір про надання споживчого кредиту №513371 в електронній формі згідно з умовами якого відповідач отримав 7500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Селфі Кредит» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в сумі визначеній кредитним договором. Натомість відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором.
01.02.202 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого та на підставі ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №513371 від 06.12.2022.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яку позивач просить стягнути з відповідача. 
Представник відповідача Дігтяр Н.С., Козін Т.В. подала відзив на позов, у якому просила позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КредитКапітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом, а також у стягненні з відповідачки витрат на правову допомогу в заявленому розмірі. 
Свою позицію обґрунтувала тим, що відповідачкою ОСОБА_1 не заперечується факт укладання кредитного договору з ТОВ «Селфі Кредит» № 513371 від 06.12.2022 року та отримання нею кредиту в сумі 7500 грн. строком на 365 днів. 
Проте відповідачка не погоджується із розміром заборгованості за кредитним договором, визначеним позивачем у розмірі 61 950 грн, а саме щодо стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 54 450 грн. 
Представник зазначає, що відповідно до п. 54 договору у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі. Дана вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу споживача, зазначену в Договорі або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані Споживача, вказані в Договорі. Моментом отримання споживачем повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку Споживач повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду Споживач усуне порушення умов цього Договору, така вимога Товариства втрачає чинність. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачкою по справі був сплачений лише один платіж згідно графіку, а саме 05.01.2023 року в сумі 3465 грн. Однак Товариство таким правом не скористалось, вимогу про повернення кредиту їй не надсилало. Не отримуючи в подальшому виплати по кредиту товариство навмисно не скористалось цим правом, щоб в подальшому стягнути в судовому порядку більше процентів за користування кредитом. Відповідно відповідачка визнає тільки тіло кредиту. Щодо надання розрахунку надання правничої допомоги, то відповідачка вважає, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 гривень не відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, а практика категорії даних справ є сталою, та не потребує якихось додаткових зусиль витрат часу адвоката.
Також представник відповідача ОСОБА_2 направила до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що позивач, обраховуючи заборгованість за відсотками, починаючи з 05 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не дотримався положень Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким передбачено зокрема, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. щодо розміру денної процентної ставки, та нарахував базову процентну ставку в розмірі 2,2% за один день користування кредитом в грудні 2024 року. Вважає, що позивачем не правильно обраховано проценти за користування кредитом за грудень 2023 року. За її підрахункам проценти за користування кредитом становлять 4410 грн. Розрахунок процентів за грудень 2023 року виглядає так: 7500 грн х2,2% /100% х24 дні = 3960 грн ( до моменту набрання чинності внесення змін до Законів України). 7500 грн. х1% /100% х 6 днів (після моменту набрання чинності Закону) = 450 грн. Разом 450 грн + 3960 грн = 4410 грн., а не 4950 грн. як зазначає позивач. Також представник відповідача вказує, що заявлені витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн. є необгрунтовано завищеними та не відповідають критеріям обгрунтованості, реальності та пропорційності таких витрат щодо предмету спору, включаючи ціну позову та складність справи.
Ухвалою суду від 28 січня 2026 року у цій цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та поданому до суду клопотанні просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Козін Т.В. в судовому засіданні свою позицію, викладену у відзиві на позов підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту 7500 та 4410 грн заборгованість за відсотками. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити за необґрунтованістю. Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу підтримала.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 06 грудня 2022 року між ТОВ «СелфіКредит» та ОСОБА_1 за допомогою ІТС товариства було укладено Договір №513371 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», (далі Кредитний договір) (а.с.13-33).
Договір укладено на таких умовах.
1.3.Сума (загальний розмір) кредиту становить 7500.00 гривень.
1.4. Строк кредиту 365 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 
1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2.2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.
1.6. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. 
1.7. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає:
1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541.10% річних. 
1.7.2 за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 27361.92 % річних.
1.8 Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає:
1.8.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 66900 грн
1.8.2 за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 65415 грн.
Відповідач ОСОБА_1 факт укладення Кредитного договору на умовах, що у ньому зазначені та факт отримання коштів у розмірі 7500 грн від ТОВ «Селфі Кредит» визнає.
Отримання ОСОБА_1 коштів за цим кредитним договором підтверджується також інформацією, наданою на ухвалу суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК»(а.с.126-127)
Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України суд вважає цю обставину встановленою та такою, яка не потребує доказування.
На підтвердження своїх позовних вимог представник позивача подав детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору №513371, який підписано директором ТОВ «Селфі Кредит» (а.с.43-55).
Відповідно до цього розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору нараховувалась з 06.12.2022 по 01.12.2023 та склала 65 415 грн, з яких тіло кредиту 7500 грн, а заборгованість за відсотками 57 915 грн.
Відсотки нараховувались з 06.12.2022 по 04.01.2023 за зниженою процентною ставкою 1.54 %, що становило 115.5 грн в день , а з 06.01.2022 за стандартною процентною ставкою 2.2 % , що становило 165 грн в день в межах дії строку договору. 
Отже за період з 06.12.2022 по 04.01.2023 ( 30 днів) розмір відсотків за кредитом склав 3465 грн, а за період з 06.01.2023 по 01.12.2023 ( 330 днів) – 54450 грн. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 сплатила 05.01.2023 відсотки за 30 днів користування кредитом відповідно до умов п.1.5.2 договору а в подальшому припинила виплати за кредитом, її заборгованість перед ТОВ «Селфі Кредит» становила 61 950 грн, з яких 7 500 грн – тіло кредиту, 54 450 відсотки за користування ним.
Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Верховний Суд (зокрема у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №569/15311/21) наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку(фінансової установи), а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. 
Суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та вважає що він правильний та здійснений відповідно до умов договору, погодженого сторонами. 
Суд відхиляє позицію представника відповідача про неправильне нарахування відсотків за кредитним договором за грудень 2023 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», оскільки нарахування відсотків за договором здійснювалося по 01.12.2023, тобто до набрання цим законом чинності.
Суд відхиляє також позицію представника відповідача щодо відсутності підстав до сплати відсотків відповідачкою у зв`язку з тим, що ТОВ «Селфі Кредит» навмисно не скористалось правом вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав відповідно до п.5.4 договору, оскільки така можливість є правом сторони договору (кредитодавця), а не його обов`язком. 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Судом також встановлено, і ці обставини не заперечуються відповідачкою, що 01 лютого 2024 року між ТОВ «СелфіКредит», як Клієнтом та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як Фактором укладено Договір факторингу № 01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «СелфіКредит» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (а.с.57-66) .
Відповідно до Акту приймання–передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 до Договору факторингу від 01.02.2024 № 01022024-1(а.с.68) Клієнт передав а Фактор прийняв Реєстр Божників клієнта від 01.02.2024.
Згідно з копією Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01022024-1 було відступлене право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №513371 в сумі 61 950 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 7500 грн, за процентами 54 450 грн.(а.с.67).
До матеріалів справи додано платіжну інструкцію №74877 від 01.02.2024 (а.с.69), з якої встановлено, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» здійснило платіж у розмірі 2528538,65 грн. на користь ТОВ «СелфіКредит» із призначенням платежу: Плата за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024.( а.с.69) .
З наведеного слід дійти висновку про те, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» виконало своє грошове зобов`язання перед ТОВ «СелфіКредит», що підтверджує перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №513371 до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». 
Отже позов ТОВ ФК «КредитКапітал» до ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 61 950 грн, з яких 7500 грн – тіло кредиту, 54 450 грн – нараховані відсотки за кредитом.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (а.с.2).
Також у поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
У цій справі представник відповідача у відзиві на позов заявила клопотання про зменшення судових витрат. У судовому засіданні своє клопотання підтримала, мотивуючи незначною складністю справи, у якій представник позивача лише підготував позов з додатками та не брав участь у судових засіданнях, позицією відповідача, яка позов визнала частково.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року про надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Виконавець) правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (Клієнт); Акт №883 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025 з якого вбачається, що Виконавцем надано Клієнту, а Клієнтом прийнято послуги згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором №513371 на загальну суму 8 000,00 грн.; Детальний опис наданих послуг до Акту №883 від 12.11.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107; Ордер(а.с.75-77,79).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд, враховуючи незначну складність справи, яка розглядалася в спрощеному провадженні, ціну позову, поведінку представника позивача, який лише склав та направив до суду позовну заяву з додатками та клопотання про витребування доказів, в судових засіданнях участі не приймав, поведінку відповідача, яка позов визнала частково, через відсутність коштів скористалася безоплатною правовою допомогою, вважає за можливе стягнути з відповідача 2000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236; місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №513371 у розмірі 61 950 грн та судові витрати у справі у розмірі 4 422,40 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236; місцезнаходження юридичної особи: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 . 

Суддя : Н. М. Яковенко