Справа № 716/32/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді - Пухарєвої О.В.,
за участю секретаря - Кульки О.М.,
прокурора – Рґойку А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовною заявою керівника Чернівецької окружної прокуратури Шевчука Павла Васильовича, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом їх конфіскації в дохід держави,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Чернівецької окружної прокуратури Шевчук Павло Васильович, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, що розташована в адміністративних межах Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 7321589700:02:005:0362 площею 1,3681 га шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.
Як на підставу позовної заяви посилається на те, що відповідач як іноземець не мав права набувати у власність землі сільськогосподарського призначення.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Представник позивача, прокурор – Ройку А.В. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позов прокурора підтримує та просить його задовольнити. Також звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, відзиву на позовну заяву відповідач.
Вжитими судом заходами, зареєстроване в Україні місце проживання відповідача не встановлено, однак зі змісту позову вбачається, що останній зареєстрований на території російської федерації, поштове сполучення з якою припинено внаслідок збройної агресії.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, справу зі згоди прокурора розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів ухвалено заочне рішення.
Заслухавши пояснення прокурора Ройку А.В., представника позивача, врахувавши письмові пояснення Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється громадянином російської федерації, що вбачається із копії перекладу з російської мови на українську паспорта громадянина російської федерації № НОМЕР_1 від 15.05.2002, виданого МВМ-1 М. СУРГУТУ І РАЙОНУ ХАНТИ-МАНСІЙСЬКОГО АВТОНОМНОГО ОКРУГУ ТЮМЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ, (а.с. 24-27).
15.03.2016 ОСОБА_1 , будучи громадянином російської федерації, звернувся до Заставнівської районної державної адміністрації із заявою про виділення належної йому земельної ділянки в натурі, взамін сертифікату серії ЧВ № 0043237, відповідно до розробленої документації на території Юрковецької сільської ради (а.с. 23). 
Крім цього встановлено, що на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації № 149-р від 13.04.2016, відповідачу ОСОБА_1 , виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 1,3681 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та кадастровим номером 7321589700:02:005:0362, що знаходиться в адміністративних межах Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с. 20-22).
Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_1 на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації № 149-р від 13.04.2016 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» набув право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 7321589700:02:005:0362 площею 1,3681 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
06.06.2016 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на дану земельну ділянку площею 1,3681 га, що вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2025 (номер інформаційної довідки 457449310), де вказано, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації (а.с. 15).
Факт, того що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації підтверджується: 
1) інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2025 (номер інформаційної довідки 457449310), де вказано, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації (а.с. 15); 
2) ???копією паспорта громадянина російської федерації ОСОБА_1 , серія та номер НОМЕР_1 , виданий 15.05.2002, видавник: ГОМ-1 УВД м. Сургута і району Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області (а.с. 24-26);
3) копією довіреності від 01.07.2013 наданої громадянином російської федерації ОСОБА_1 , який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області (28-29);
4) інформацією Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 29.10.2025 N?7301.4.1-5733/73.1-25, в якій зазначено, що ОСОБА_1 посвідкою на постійне проживання не документувався.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено ЗК України.
Частиною 5 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
За змістом частини 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до вимог підпункту «е» частини 1 статті 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1, 2, 4 зі статтею 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.
У разі, якщо, відповідно до закону, власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суду з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За насідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію даної земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу даної земельної ділянки на земельних торгах.
Таким чином, виходячи із змісту права та інтересу, за захистом якого звернувся до суду Керівник Чернівецької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та характеру його порушення, належним способом захисту у даних спірних правовідносинах є саме пред`явлення позову з вимогою про конфіскацію земельної ділянки.
Зважаючи, що ОСОБА_1 , як іноземний громадянин, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка не могла набуватися ним у власність згідно з вимогами частини 5 статті 22 Земельного кодексу України та не була відчужена ним протягом року з моменту набуття права на неї, то припинення права власності шляхом конфіскації є належним, передбаченим чинним законодавством способом повернення земельної ділянки з незаконного володіння у власність держави.
Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду із позовом прокурором сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 3328 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.12.2025.
Відповідно до вимог ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача у розмірі 3 328 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 76, 77, 79, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.
Припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, що розташована в адміністративних межах Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 7321589700:02:005:0362 площею 1,3681 га шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина Російської Федерації, на користь Чернівецької обласної прокуратури (Чернівецька обласна прокуратура, код ЄДРПОУ - 02910120, місцезнаходження: 58001, м. Чернівці, вул. М. Кордуби, 21-А, р/р у форматі IBAN – UA378201720343110001000004946, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту заочного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Суддя Олена ПУХАРЄВА