Справа № 569/5720/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_3  до  ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання сина з нею.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 24 травня 2022 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають сина ОСОБА_6 . Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося. Відповідач почав зневажливо і грубо ставився до неї та сина, не проживає разом з ними, спільного господарства не веде, участі у вихованні сина не бере, матеріально не підтримує, не цікавиться його життям взагалі. Шлюб фактично припинено півроку назад, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. З моменту окремого проживання відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона самостійно утримує спільну дитину та допомагають її батьки. Відповідач проживає за кордоном, працює різноробочим на будівництві та має високооплачувану роботу, однак матеріальної допомоги синові не надає зовсім. Інших осіб на утриманні не має, аліментів нікому не сплачує. Вона наразі ніде не працює, доглядає за сином, оскільки він часто хворіє, та незначну матеріальну допомогу отримує від своїх батьків.
У відзиві на позовну заяву відповідач визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу та частково визнає позовну вимогу про стягнення аліментів, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Часткове визнання позовної вимоги про стягнення аліментів мотивує тим, що його дохід є нестабільним, змінним та не має постійного характеру. Від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини не ухиляється. Твердження позивача про відсутність доходу та неможливість працевлаштування не підтверджені належними доказами.
Ухвалою від 12 березня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. 
Ухвалою від 14 травня 2026 року суд залишив без розгляду позов в частині позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. 
В підготовчому засіданні представник позивача зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, позов в частині розірвання шлюбу підтримує. 
Представник відповідача не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно.
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд встановив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському району Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . 
Сторони мають спільну дитину - сина  ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 26 жовтня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському району Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Син сторін зареєстрований та проживає з матір`ю (позивачем), що підтверджується витягом з реєстру Рівненської територіальної громади № 2023/001068885 від 06 лютого 2023 року та не заперечується відповідачем. 
Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.
За положеннями ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обгрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсуктні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя,суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. 
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).
Згідно з ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У справі відсутні докази неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача не суперечить положенням сімейного законодавства, зокрема ч.5 ст.183 СК України. 
Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов належить задовольнити повністю. 
За правилами ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розрівання шлюбу. Інші 50 відсотків судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу належить стягнути з відповідача на користь позивача. Також з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 142, 200, 206, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:
Задовольнити позов  ОСОБА_3  до  ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 
Розірвати шлюб між  ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 , зареєстрований 24 травня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському району Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 968. 
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь  ОСОБА_3  аліменти на утримання сина  ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь  ОСОБА_3  665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп у відшкодування судових витрат.
Повернути  ОСОБА_3  з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № 1.517167007.1 від 04 лютого 2026 року через відділення "Північно-Західне № 10 АТ КБ "Приватбанк", що становить 665 (шістот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Стягнути з  ОСОБА_4  в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Сторони у справі :
позивач -  ОСОБА_3 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ; місце роживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП  НОМЕР_3 ;
відповідач -  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації:  АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 . 

Суддя