П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/316/25	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 04.03.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ) та просив: 
- здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.03.2022 до 31.12.2022 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704) та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;
- здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2023 до 19.05.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови №704 та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;
- здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2023, відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови №704 та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Ухвалою від 15.09.2025 суд зобов`язав відповідача до 15.10.2025 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення.
15.10.2025 відповідач подав звіт, в якому зазначив про часткове виконання рішення. 
Ухвалою від 27.10.2025 у прийнятті звіту відмовлено та встановлено ВЧ новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі №400/316/25, який становив три місяці з дати отримання копії ухвали.
02.02.2026 відповідачем подано до суду звіт про виконання рішення суду та додаткові пояснення.
Ухвалою від 04 березня 2026 року прийнято звіт ВЧ про виконання рішення суду від 07.04.2025 у справі №400/316/25.
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та відмовити у прийнятті звіту. 
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини справи та наявні у ній докази вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі, що обумовлюється відсутністю у відповідача необхідного фінансового ресурсу та бюджетних коштів для виплати позивачу грошового забезпечення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.1 ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.382-2 КАС України звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
Згідно ч.3 ст.382-2 КАС України до звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, у поданому звіті від 02.02.2026 року відповідач зазначив, що з метою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі №400/316/25 від 07.04.2025 року, за клопотанням ВЧ ІНФОРМАЦІЯ_1 надано письмове погодження від 02.06.2025 на неоскарження вищевказаних рішень судів І та ІІ інстанцій в касаційному порядку та відповідно перерахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.03.2022 по 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням виплачених сум, у розмірі 133 073,12 гривень.
Після одержання письмового погодження ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачем до вищого розпорядника бюджетних коштів щомісячно скеровуються заявки на виділення відповідних бюджетних асигнувань, необхідних для виконання даного рішення суду. Зокрема, заявки від 09.01.2025 №247вих, від 07.02.2025 №1193вих, від 08.03.2025 №1998вих, від 07.04.2025 №2879вих, від 10.05.2025 №3588вих, від 09.06.2025 №4554вих, від 08.07.2025 №5426вих, від 09.08.2025 №6434вих, від 10.09.2025 №7403вих, від 08.10.2025 №8014вих, від 09.11.2025 № 9059вих та від 07.01.26 №98вих., які наявні в матеріалах справи.
При цьому, станом на момент прийняття звіту, від вищого розпорядника бюджетних коштів не отримано відповідей на зазначені заявки щодо виділення бюджетних коштів на виконання судового рішення по справі №400/316/25.
Разом з цим, ВЧ в межах компетенції рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі №400/316/25 виконано. А саме, здійснено перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) останнього за період з 01.03.2022 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, здійснено перерахунок грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 – 2023 роки, нараховано до виплати 133073,12 гривень та постійно скеровуються до вищого розпорядника бюджетних коштів заявки на виділення відповідних бюджетних асигнувань, необхідних для виконання даного рішення суду. 
Відтак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем вжито всіх заходів щодо виконання рішення відповідно до покладених судом зобов`язань та в межах повноважень, визначених чинним законодавством.
При цьому, посилання позивача на те, що виплати, які є предметом цього спору, на думку останнього, повинні здійснюватися ВЧ за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців», є необґрунтованим, оскільки у відповідності до п.9 п.2.6 Інструкції щодо застосування коду економічної класифікації видатків (КЕКВ) бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, виплати на виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), в тому числі перерахування (сплата) податку на доходи фізичних осіб, відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду, тощо, здійснюються виключно за кодом 2800 „Інші поточні видатки”.
Крім того, позивач зазначає про необхідність накладення на командира ВЧ штрафу, оскільки невиплата коштів зумовлена, на його думку, недбалістю відповідача.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що встановлені судом обставини справи та наявні у ній докази вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі, що обумовлюється відсутністю у відповідача необхідного фінансового ресурсу та бюджетних коштів для виплати позивачу грошового забезпечення, а тому і відсутні підстави для накладення штрафних санкцій.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, згідно яких невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
За таких обставин, невиконання відповідачем рішення суду в повній мірі у цій справі спричинене об`єктивними причинами, належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення, до суду не надано, відтак підстави для неприйняття звіту про виконання рішення та застосування штрафних санкцій фактично відсутні.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк