справа № 166/547/26
провадження № 3/166/206/26

П О С Т А Н О В А

18 червня 2026 року с-ще Ратне 
Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., з участю секретаря Заєць Н.П., 
потерпілого ОСОБА_1 ,
особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_2 ,
захисника Колєсніка Б.В.,
розглянувши скеровану ВП №2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, 
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
встановив:
Згідно з протоколом про адмінправопорушення ВАД № 433545 від 23.03.26 ОСОБА_2 звинувачується у тому, що вона 10 березня 2026 року близько 12 год 00 хв, перебуваючи в с-щі Ратне Ковельського району Волинської області, по телефону словесно погрожувала фізичною розправою батькові її дітей – ОСОБА_1 , чим своїми діями завдала психологічної шкоди здоров`ю останнього та вчинила домашнє психологічне насильство.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Захисник ОСОБА_3 21 травня 2026 року скерував до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та передачу її матеріалів органу досудового розслідуванн, яке мотивує тим, що із доданої до матеріалів справи заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України, убачається, що ті ж самі дії, котрі інкриміновані ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення, потерпілий кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення. Водночас, за результатами розгляду відповідної заяви поліцейським було складено лише протокол про адміністративне правопорушення, а жодних відомостей про розгляд цієї заяви у порядку, передбаченому КПК України, матеріали справи не містять. Уважає, що відомості повідомлені у заяві потерпілого ОСОБА_1 повинні насамперед перевірені органом досудового розслідування з наданням їм оцінки у відповідному процесуальному рішенні, оскільки ці обставини перебувають поза межами предмету доказування під час розгляду справи про адміністратвине правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також зазначив, що з долучених потерпілим матеріалів убачається, що він оцінює дії ОСОБА_2 , як систематичне домашнє насильство, самостійно кваліфікуючи їх за ст. 126-1 КК України, що також дозваляє стверджувати про існування певного роду ознак цього кримінального правопорушення за умови їх доведення належними, допустимими та достовірними доказами, здобуття яких також перебуває у юрисдикції органу досудового розслідування. За наведених обставин просить закрити провадження по справі у відношенні ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП та передати матеріали справи до відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області для вирішення питання про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У судовому засіданні захисник Колєснік Б.В. клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив його задовольнити. Пояснив, що, звертаючись із таким клопотанням, він керувався наміром захисти права й інтереси ОСОБА_2 в порядку кримінального процесуального зааконодавства, де гарантії прав осіб значно ширші. 
Потерпілий ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що він погоджується із кваліфікацією діяння ОСОБА_2 за ст. 173-2 КУпАП за його заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що такі дії захисника спрямовані на затягування процесу й бажання домогтися закриття провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адмінстягнення.
Суд, заслухавши учасників, дійшов такого висновку.
Так, відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суд, серед іншого, вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
У силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Адміністративна відповідальність за ч. ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення особою домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Згідно з ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) дійде висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
Приписами ч.ч. 1, 5 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1)дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2)прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4)короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6)прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч.2 ст.214 КПК України).
Внесення відомостейдо ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020. Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру, окрім іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.214 КПК України.
Норма ст.214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення - вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.
Разом з тим, приписами ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.
За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення.
Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до положень ч.1 ст.214КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 17.06.2020, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що: "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".
Із пояснень потерпілого ОСОБА_1 суд установив його згоду на кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Така позиція адвоката не відповідає інституту захисту, враховуючи більшу суспільну небезпечність кримінального правопорушення ніж адміністративного. КУпАП містить гарантії для захисту прав особи. Такі гарантії можливо застосувати й за аналогією з КПК України. Відтак доводи захисника про передачу матеріалів органу досудового розслідування в порядку ст. 253 КУпАП з огляду на відсутністьтаких гарантій в КУпАП безпідставні. 

Керуючись ст. 253 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання захисника Колєсніка Б.В. про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та передачу матеріалів органу досудового розслідування в порядку ст. 253 КУпАП відмовити.
 
Постанова окремо від остаточного судового рішення оскарженню не підлягає, заперечення на постанову можуть бути включені до апеляційної скарги на постанову по суті справи.
 
Дата проголошення повної постанови 19 червня 2026 року о 15 год 30 хв. 

 
Суддя Ратнівського
 
районного суду   О.М. Свистун