ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/19286/25 пров. № А/857/4630/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року, головуючий суддя - Братичак У.В., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просила скасувати рішення ГУ ДПС у Львівській області, а саме, податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2025 року №32705/13-01-24-11/2989309241 та забезпечити право позивача на отримання податкової знижки в розмірі 6515,10 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що ліцензування закладів позашкільної освіти є правом, а не є обов`язком засновника закладу позашкільної освіти, тому твердження відповідача про необхідність надання ліцензії на освітню діяльність ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів» не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Вважає висновки контролюючого органу безпідставними.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 16.07.2025 року №32705/13-01-24-11/2989309241.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 21.05.2025 року ОСОБА_1 було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2024 рік (реєстраційний номер 9429064866 від 21.05.2025 року) в Львівську ДПІ ГУ ДПС у Львівській області щодо отримання податкової знижки за навчання. З поданої податкової декларації і доданих документів встановлено відсутність ліцензії на освітню діяльність ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів 3» та не зазначено в договорі з навчальним закладом №101017434 від 31.07.2021 року вид освіти, який надає ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів 3». Відповідно до статті 43 Закону України «Про освіту» освітня діяльність провадиться на підставі ліцензії, що видається органом ліцензування відповідно до законодавства. Тому відсутні підстави для підтвердження суми витрат, здійснених протягом звітного податкового року, для податкової знижки на суму 6515,10 грн згідно до поданої декларації. Стверджує, що ОСОБА_1 не дотримано вимог, встановлених п.166.2.1 п.166.2 ст.166, п.п.166.3.3 п.166.3 ст.166 Податкового кодексу України.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 21.05.2025 року подала у Львівську ДПІ ГУ ДПС у Львівській області податкову декларацію №9429064866 про майновий стан і доходи за 2024 рік для отримання податкової знижки.
До податкової декларації долучено договір №101022426 від 02.04.2024 року; копія паспорта, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження; довідка про доходи за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 ркоу; квитанція про оплату освітніх послуг №171643538 від 03.04.2024 року; квитанція про оплату освітніх послуг №189641903 від 09.09.2024 року; квитанція про оплату освітніх послуг №202917227 від 30.12.2024 року.
Договір №101022426 від 02.04.2024 року укладено між ОСОБА_1 (Замовник) та ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів», що представляє торговельну марку «Комп`ютерна академія IT STEP» (Виконавець).
Відповідно до пункту 1.1. В порядку і на умовах, визначених Договором Виконавець організовує і проводить навчання слухача ОСОБА_2 , а Замовник оплачує Послуги в порядку та на умовах, визначених Договором.
ГУ ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік, за результатами якої складено акт камеральної перевірки № 27945/13-01-24-11/2989309241від 19.06.2025 року.
Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 п.166.2.1 п.166.2 ст.166, п.п.166.3.3 п.166.3 ст.166 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету на 6515,10 грн.
Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що за результатами поданих позивачем до податкової декларації про майновий стан документів встановлено відсутність підстав для підтвердження суми здійснених протягом звітного податкового періоду витрат, оскільки у ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів» відсутня ліцензія на освітню діяльність та в договорі з навчальним закладом №101022426 від 02.04.2024 року не зазначено вид освіти, який надає ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів».
На підставі акту перевірки № 27945/13-01-24-14/2989309241 від 19.06.2025 року складено податкове повідомлення-рішення від 16.07.2025 року №32705/13-01-24-11/2989309241, яким зменшено суму податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету на суму 6515,10 грн.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішення від 16.07.2025 року №32705/13-01-24-11/2989309241 та вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідача про необхідність надання ліцензії на освітню діяльність ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів» не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому висновки акту перевірки № 27945/13-01-24-14/2989309241 від 19.06.2025 року є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.14.1.170 п.14.1 ст.14 ПК України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пп.«а» п.30.9 ст.30 ПК України податкова пільга надається шляхом податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору.
Порядок адміністрування податку на доходи фізичних осіб встановлений розділом ІV ПК України.
Статтею 162 ПК України передбачено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Згідно з пп.166.1.1 п.166.1 ст.166 ПК України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.
Відповідно до пп.166.1.2 п.166.1 ст.166 ПК України підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.
До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (пп.166.2.1 п.166.2 ст.166 ПК України).
Перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки, встановлений п.166.3 ст.166 ПК України.
Згідно пп.166.3.3 п.166.3 ст.166 ПК України платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень п.164.6 ст.164 Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, як суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення, який не одержує заробітної плати. Така сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці першому підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, в розрахунку на кожну особу, яка навчається, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для отримання податкової знижки платник податків має понести витрати протягом звітного податкового року на користь закладів освіти та сума витрат не може перевищувати розміру доходу, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.
Підпунктом 169.4.1 п.169.4 ст.169 ПК України передбачено, що податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.
Пунктом 166.4 ст.166 ПК України встановлені обмеження права на нарахування податкової знижки.
Згідно з п. 166.4 ст.166 ПК України податкова знижка може бути надана виключно резиденту, який має реєстраційний номер облікової картки платника податку, а так само резиденту - фізичній особі, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідний контролюючий орган і має про це відмітку у паспорті. 
Загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу.
Якщо платник податку до кінця податкового року, наступного за звітним не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.
Пунктами 179.1, 179.5 ст.179 ПК України установлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.179.8 ст.179 ПК України сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.
Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення (підпункт 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Як слідує з матеріалів справи, за результатами проведеної 19.06.2025 року камеральної перевірки ГУ ДПС у Львівській області податкової декларації позивачки про майновий стан і доходи за 2024 рік складено акт №27945/13-01-24-14/2989309241, відповідно до висновків якого встановлено відсутність підстав для податкової знижки на суму 6515,10 грн, оскільки у ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів» відсутня ліцензія на освітню діяльність і в договорі з цим навчальним закладом №101022426 від 02.04.2024 року не зазначено вид освіти, який надає ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів».
Колегія суддів звертає увагу, що ст.1 Закону України «Про позашкільну освіту» визначає, що система позашкільної освіти - освітня підсистема, що включає державні, комунальні, приватні заклади позашкільної освіти; інші заклади освіти як центри позашкільної освіти (заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої); гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти; відповідні органи управління позашкільною освітою і науково-методичні установи; інші суб`єкти освітньої діяльності, що надають освітні послуги у системі позашкільної освіти.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про позашкільну освіту» заклад позашкільної освіти діє на підставі статуту, що затверджується засновником закладу.
Фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, основним видом діяльності яких є освітня діяльність, діють на підставі власних положень про них.
Установчі документи розробляються відповідно до Конституції України, Закону України «Про освіту», цього Закону, положень про заклади позашкільної освіти, які затверджуються центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у відповідній сфері, інших нормативно-правових актів.
Положення про заклади спеціалізованої позашкільної освіти затверджуються центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у відповідній сфері. Положення про спеціалізовані заклади позашкільної освіти є підставою для розроблення статутів таких закладів.
Наведені норми свідчать, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у відповідній сфері затверджуються саме загальні положення про заклади позашкільної освіти, які стосуються необмеженого кола суб`єктів та мають статус підзаконного нормативно-правового акту, а не окремі положення кожного окремого закладу позашкільної освіти.
Відповідно до п.5 Положення про позашкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433, позашкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту, затвердженого засновником (власником).
Ліцензування освітньої діяльності здійснюється відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» з урахуванням особливостей, визначених спеціальними законами у сфері освіти.
Частиною 6 ст.26 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що ліцензування освітньої діяльності може здійснюватись за рішенням засновника (засновників) закладу позашкільної освіти.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності» від 30.12.2015 року № 1187 затверджено Ліцензійні умови провадження освітньої діяльності, якими встановлюється вичерпний перелік видів освітньої діяльності, що підлягають ліцензуванню, документів, що підтверджують відповідність закладу освіти вимогам щодо започаткування та провадження освітньої діяльності у певних сферах освіти та, безпосередньо, самі вимоги.
Ліцензійними умовами не передбачено мінімальних вимог для ліцензування освітньої діяльності у сфері позашкільної освіти, а тому такий вид освітньої діяльності як позашкільна освіта не ліцензується.
Отже, висновки контролюючого органу, що позивач не має права на податкову пільгу з підстав відсутності ліцензії та не затвердження їх положень центральними органами виконавчої влади не ґрунтуються на нормах законодавства, які регулюють спірні правовідносини та є безпідставними.
З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2025 року №32705/13-01-24-11/2989309241, з огляду на його протиправність.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №380/19286/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич