печерський районний суд міста києва

Справа № 757/8649/26-ц 
пр. 2-7292/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Козлова Р.Ю., 
за участі секретаря судового засідання Іваненка С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-торговельна компанія ШАБО» до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним та скасування рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності, -

ВСТАНОВИВ:
 
09 лютого 2026 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-торговельна компанія ШАБО» (далі - позивачі) звернулись до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (далі - УКРНОІВІ, Відповідач), в якій просять: визнати недійсним та скасувати рішення Апеляційної палати УКРНОІВІ від 05 листопада 2025 року, затверджене наказом УКРНОІВІ від 16 грудня 2025 року № 308/2025; зобов`язати Апеляційну палату УКРНОІВІ переглянути рішення від 05.11.2025, прийняте за результатами розгляду заперечення проти рішення УКРНОІВІ від 26.07.2024 про державну реєстрацію торговельної марки «АЛВАНУРІ» за заявкою № m202116447, з урахуванням приписів рішення суду.
Позов обґрунтований тим, що оскаржуване рішення Апеляційної палати УКРНОІВІ від 05.11.2025: ґрунтується на висновках, що суперечать нормам матеріального права; прийняте без дотримання встановлених законом та Регламентом процедурних норм; ухвалене без повного і всебічного з`ясування обставин за запереченням; ухвалене без надання оцінки всім аргументам учасників розгляду.
Рішенням УКРНОІВІ від 26.07.2024 за результатами кваліфікаційної експертизи позначення «АЛВАНУРІ» за заявкою № m202116447 прийнято рішення про реєстрацію вказаної торговельної марки для товарів 33 класу МКТП за позивачами. ОСОБА_2 подано заперечення проти зазначеного рішення.
Рішенням Апеляційної палати УКРНОІВІ від 05.11.2025 заперечення ОСОБА_2 задоволено, рішення УКРНОІВІ від 26.07.2024 скасовано, позивачам відмовлено в реєстрації торговельної марки «АЛВАНУРІ» за заявкою № НОМЕР_1 .
Підставою для скасування рішення УКРНОІВІ про реєстрацію торговельної марки «АЛВАНУРІ» за заявкою № m202116447 став висновок Апеляційної палати про наявність підстав для відмови, передбачених пунктами 2 та 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі - Закон № 3689-XII), зокрема: схожість позначення «АЛВАНУРІ» до ступеня змішування з торговельними марками ОСОБА_2 , що містять елементи « ІНФОРМАЦІЯ_1», а також оманливий характер заявленого позначення.
Ухвалою від 03 березня 2026 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та запропоновано сторонам надати відзив на позовну заяву, відповідь на відзив.
19 березня 2026 року УКРНОІВІ подано відзив, у якому містяться заперечення проти позовних вимог, з посиланням на законність оскаржуваного рішення та правильність здійсненого аналізу схожості позначень. 
УКРНОІВІ проти позову заперечив, стверджуючи, що:
- Апеляційна палата правомірно здійснила порівняльний аналіз позначень за фонетичним, візуальним та семантичним критеріями та дійшла обґрунтованого висновку про схожість «АЛВАНУРІ» з марками ОСОБА_2 ;
- висновок судового експерта № 2365 був врахований Апеляційною палатою, проте не має для неї наперед встановленої сили відповідно до Регламенту;
- оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень, передбачених Законом № 3689-XII та Регламентом.
26 березня 2026 року позивачі подали відповідь на відзив, у якій спростували аргументи відповідача, зокрема щодо процесуальних порушень, оцінки доказів та застосування критеріїв схожості позначень.
Ухвалою від 15 квітня 2026 року закрите підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 травня 2026 року у відкритому судовому засіданні.
11 травня 2026 року відповідачем подано додаткові пояснення в яких міститься критика висновку судового експерта № 2365, коментарі щодо фонетичного та семантичного критеріїв порівняння позначень «АЛВАНУРІ» та торговельних марок ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1».
Заслухавши пояснення представників позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Під час перевірки тверджень позивачів про необґрунтовану оцінку доказів Апеляційною палатою судом встановлено наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і полуг» (далі - Закон), заявник може оскаржити рішення НОІВ за заявкою у судовому порядку або до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання рішення НОІВ чи копій матеріалів, затребуваних відповідно до пункту 3 статті 10 цього Закону. Для власника міжнародної реєстрації зазначений строк становить три місяці від дати надсилання НОІВ до Міжнародного бюро ВОІВ заяви про відмову в наданні правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією в Україні для всіх зазначених товарів і послуг або про надання правової охорони торговельній марці щодо частини зазначених товарів і послуг. Особа, яка подала заперечення відповідно до пункту 8 статті 10 цього Закону, може оскаржити рішення НОІВ до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання копії рішення, надісланого такій особі відповідно до абзацу четвертого пункту 15 статті 10 цього Закону.
Відповідно до ч 6 ст. 15 Закону, заперечення проти рішення НОІВ за заявкою розглядається згідно з регламентом Апеляційної палати, протягом двох місяців від дати одержання заперечення та документа про сплату збору за подання заперечення, в межах мотивів, викладених у запереченні та під час його розгляду, а також з урахуванням відповіді заявника у разі її надходження. Строк розгляду заперечення продовжується за ініціативою заявника або особи, яка подала заперечення відповідно до абзацу другого пункту 1 цієї статті, але не більше ніж на два місяці, якщо до його спливу буде подано відповідне клопотання та сплачено збір за його подання.
Згідно з ч 7 ст. 15 Закону, за результатами розгляду заперечення Апеляційна палата приймає мотивоване рішення, що затверджується наказом НОІВ та надсилається заявнику, та в разі якщо заперечення подано особою відповідно до абзацу другого пункту 1 цієї статті, особі, яка подала заперечення.
Відповідно до п.2 р. 5 Регламенту Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності (далі - Регламент), затвердженого наказом Міністерства економіки України від 23 листопада 2023 року № 17768, сторони під час розгляду заперечення чи апеляційної заяви, подавець заяви під час розгляду заяви про визнання торговельної марки добре відомою в Україні мають право надавати докази та брати участь у їх дослідженні.
Як встановлено судом, у ході розгляду заперечення позивачами надано до матеріалів справи висновок судового експерта № 2365 Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, підготовлений за результатами порівняльного дослідження позначення «АЛВАНУРІ» (заявка № m202116447) та усіх протиставлених торговельних марок ОСОБА_2 .
За 14-ма поставленими питаннями судові експерти дійшли однозначного висновку: позначення «АЛВАНУРІ» не є схожим настільки, що його можна сплутати з жодною з протиставлених торговельних марок - ні у варіанті кирилицею («АЛВАНУРІ»), ні у варіанті латиницею («ALVANURI»).
Зазначений висновок підготовлений атестованими судовими експертами із застосуванням затверджених методик проведення експертних досліджень у сфері інтелектуальної власності, містить детальний опис проведених досліджень за фонетичним, графічним та семантичним критеріями.
З тексту оскаржуваного рішення Апеляційної палати від 05.11.2025 вбачається, що висновок експерта № 2365 не був належним чином досліджений: рішення містить лише одне посилання на нього у форматі «жодні докази, зокрема висновки експертів, не мають для колегії установленої сили», без будь-якого аналізу конкретних висновків експерта, без зазначення, які саме положення є помилковими або недостатніми, і без наведення мотивів, з яких цей доказ не взятий до уваги.
Відповідно до пункту 5 глави 7 розділу 2 Регламенту, колегія оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази, у тому числі висновки експертів, не мають для колегії наперед установленої сили. Колегія оцінює належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Водночас ця норма не звільняє Апеляційну палату від обов`язку навести у рішенні конкретні мотиви відхилення поданих доказів. Відсутність будь-якого змістовного аналізу висновку експерта № 2365 при одночасному посиланні Апеляційної палати на власну спроможність оцінювати ті самі питання є порушенням принципу обґрунтованості рішення.
Відповідно до пункту 2 розділу 7 Регламенту обґрунтованим є рішення, ухвалене колегією на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин за запереченням, підтверджених тими доказами, які були досліджені в засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників розгляду.
В той же час, оскаржуване рішення цій вимозі не відповідає.
Суд також відхиляє аргумент Відповідача про те, що члени Апеляційної палати «самі є фахівцями у сфері інтелектуальної власності». Наявність спеціальних знань у складі колегії не позбавляє її обов`язку здійснити конкретний аналіз поданих доказів і навести у рішенні мотиви, з яких вона не погоджується з висновками атестованого судового експерта. Інший підхід нівелює саму процедуру доказування та позбавляє заявника права на справедливий розгляд.
Під час перевірки тверджень позивачів про помилковість висновків, зроблених Апеляційною палатою за результатами порівняння позначення «АЛВАНУРІ» за заявкою № НОМЕР_1 із торговельними марками ОСОБА_2 , що містять елементи « ІНФОРМАЦІЯ_1» судом встановлено наступне.
Відповідно до абзацу другого пункту 3 статті 6 Закону № 3689-XII не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.
Відповідно до пункту 4.3.2.4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28.07.1995 № 116 (далі - Правила № 116), позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним у цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. При цьому пунктом 4.3.2.8 Правил № 116 визначено, що при встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.
Ключовим принципом оцінки схожості є загальне враження, яке справляють позначення в цілому, а не механічне порівняння окремих літер чи звуків.
Суд робить висновки про порушення Апеляційною палатою цього принципу через наступне.
Щодо фонетичного критерію. Апеляційна палата обмежилась констатацією «схожості звучання, однакової кількості складів, інтонації, наголосу» без будь-якого конкретного аналізу. Тим часом позначення «АЛВАНУРІ» та «Азнаурі» мають різну кількість складів (4 проти 3), різне місце наголосу (третій склад «ну» проти другого складу «на»), різну ритмічну структуру та різні початкові приголосні («Алв» проти «Азн»). Зазначені відмінності є суттєвими для загального звукового сприйняття й унеможливлюють висновок про фонетичну схожість до ступеня змішування.
Щодо візуального критерію. Позначення «АЛВАНУРІ» складається з 8 літер кириличного алфавіту; більшість протиставлених марок містять 7 літер, частина - латиницею, частина - кирилицею, окремі - також зображувальні елементи грузинського письма. Початкові комбінації «АЛВ» проти «АЗ» - різні. Наявність літери «Л», відсутньої у протиставлених марках, суттєво змінює загальне зорове враження. Апеляційна палата не навела конкретного аналізу цих відмінностей, обмежившись загальним посиланням на «схожість стилістики та частково порядку розташування літер».
Щодо семантичного критерію. Апеляційна палата сама встановила, що «Азнаурі» означає представника аристократичного феодального класу в Грузії (шляхетний стан), тоді як за пошуком «АЛВАНУРІ» надається лише відеозапис жіночого гірського танцю, що виконується грузинським ансамблем. Отже, Апеляційна палата визнала різне семантичне значення обох позначень, однак безпідставно визнала цю відмінність несуттєвою, зазначивши, що «для пересічних споживачів вони будуть сприйматися не з точки зору їх тлумачення, а стосовно товарів, які ними марковані». Такий підхід є внутрішньо суперечливим: він фактично нівелює семантичний критерій оцінки схожості, закріплений пунктом 4.3.2.8 Правил № 116 як обов`язковий. Крім того, посилання на «асоціацію з виробником» є аргументом щодо оманливості позначення (пункт 2 статті 6 Закону), а не щодо його семантичної схожості.
За сукупністю трьох критеріїв суд дійшов висновку, що Апеляційна палата не здійснила належного аналізу загального враження від порівнюваних позначень і замість оцінки позначення як цілісного образу вдалась до механічного переліку окремих збіжних елементів, що є порушенням методики, встановленої Правилами № 116.
Під час перевірки тверджень позивачів про оманливий характер позначення «АЛВАНУРІ» за заявкою № m202116447 судом встановлено наступне.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 статті 6 Закону № 3689-XII не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.
Відповідно до пункту 4.3.1.9 Правил № 116 позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як торговельної марки не виключає небезпеки введення в оману споживача. Ключовим елементом застосування цієї підстави є саме очевидність такої небезпеки станом на дату подання заявки.
Суд встановлює, що ні в матеріалах апеляційного провадження, ні у відзиві Відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що станом на 08.07.2021 (дата подання заявки № m202116447) позначення «АЛВАНУРІ» очевидно породжувало у свідомості споживачів асоціації з особою ОСОБА_2 або підприємством «ЛОЦМЕН». Зокрема, відсутні: соціологічні опитування; маркетингові дослідження щодо рівня обізнаності споживачів з позначеннями апелянта; докази обсягів фактичного використання марок ОСОБА_2 на ринку України станом на 2021 рік; висновки спеціалістів у сфері психології сприйняття або лінгвістики.
Висновок Апеляційної палати про оманливість позначення ґрунтується виключно на припущеннях («може призвести до сприйняття», «викликатиме високу ймовірність»), що не відповідає встановленому правовому стандарту очевидності.
Факт визнання торговельної марки «АЗНАУРІ» добре відомою рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року у справі № 760/10680 стосовно товарів «вина; вина ігристі; бренді; спиртні напої» сам по собі не створює презумпції оманливості будь-якого фонетично подібного позначення. Для застосування пункту 2 статті 6 Закону необхідно довести, що саме заявлене позначення є очевидно оманливим щодо конкретної особи-виробника. Таке доведення у справі відсутнє.
Крім того, суд констатує внутрішню суперечність в оскаржуваному рішенні: Апеляційна палата з одного боку визнала, що споживач не буде аналізувати семантику позначень, а з іншого - обґрунтовує оманливість через семантичні асоціації. Ці позиції є несумісними.
Під час розгляду справи, судом також встановлені процесуальні порушення, що містяться у Рішенні Апеляційної палати УКРНОІВІ від 05.11.2025.
По-перше, оскаржуване рішення містить твердження, що ґрунтуються на неперевірених даних: зокрема, посилання на інформацію з сайту aznauri.com як на «офіційний сайт апелянта» без будь-яких документальних підтверджень того, що цей сайт дійсно належить ОСОБА_2 . Апелянт не подавав жодних відповідних доказів, а рішення не містить відомостей про самостійне збирання колегією доказів у встановленому порядку.
По-друге, у рішенні зазначено, що «встановити остаточний вигляд етикеток продукції, яку планував випускати заявник, наразі неможливо», тоді як до матеріалів апеляційного провадження Позивачами було долучено зображення зовнішнього вигляду готової продукції з етикетками. Ця обставина також свідчить про неповне з`ясування обставин справи.
Щодо додаткових пояснень, поданих відповідачем 11 травня 2026 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 757/8649/26-ц та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, після закриття підготовчого засідання учасники справи втрачають право подавати заяви по суті справи (позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи), крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Поданими Поясненнями УКРНОІВІ фактично намагається додатково обґрунтувати свою позицію щодо незгоди з висновком експерта, що є заявою по суті справи. Такі дії після закриття підготовчого засідання прямо суперечать вимогам ст. 197 ЦПК України.
Жодних виняткових обставин, які б унеможливлювали подання цих пояснень у підготовчому засіданні, УКРНОІВІ не наводить. Посилання на ст. 43, 174 ЦПК України є безпідставними, оскільки ч. 5 ст. 174 ЦПК дозволяє суду дозволити подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, але це не стосується стадії після закриття підготовчого провадження без відповідного клопотання та обґрунтування.
УКРНОІВІ не зверталося до суду з клопотанням про дозвіл на подання додаткових пояснень, а подало їх самовільно.
Отже, Пояснення УКРНОІВІ підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
За сукупністю встановлених обставин суд дійшов висновку, що рішення Апеляційної палати УКРНОІВІ від 05 листопада 2025 року, затверджене наказом УКРНОІВІ від 16 грудня 2025 року № 308/2025:
- прийняте без повного і всебічного з`ясування обставин за запереченням (пункт 2 розділу 7 Регламенту);
- не містить належної оцінки висновку судового експерта № 2365, що є порушенням пункту 5 глави 7 розділу І Регламенту;
- ґрунтується на помилковому застосуванні критеріїв оцінки схожості позначень, передбачених пунктами 4.3.2.4, 4.3.2.6, 4.3.2.8 Правил № 116;
- застосовує підставу відмови за пунктом 2 статті 6 Закону № 3689-XII без наявності будь-яких належних доказів очевидної оманливості позначення;
- містить внутрішні суперечності у мотивувальній частині, що позбавляє його ознак обґрунтованості.
Зазначені порушення є суттєвими і не можуть бути виправлені без повторного розгляду заперечення з урахуванням усіх доводів учасників та наявних доказів.
Відповідно до частини дев`ятої статті 15 Закону № 3689-XII заявник може оскаржити затверджене УКРНОІВІ рішення Апеляційної палати у судовому порядку протягом двох місяців від дати одержання рішення. Суд, встановивши незаконність рішення, має право зобов`язати Апеляційну палату здійснити його перегляд.
Вимога про зобов`язання Апеляційної палати переглянути рішення від 05.11.2025 з урахуванням приписів рішення суду є пропорційним та належним способом захисту, оскільки саме Апеляційна палата УКРНОІВІ є органом, наділеним спеціальною компетенцією з розгляду заперечень у сфері торговельних марок.
Керуючись статтями 2, 12, 43, 76, 81, 89, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 6, 15 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», пунктами 4.3.2.4, 4.3.2.6, 4.3.2.8 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 116, пунктом 2 розділу 7, пунктом 5 глави 7 розділу І Регламенту Апеляційної палати УКРНОІВІ, суд

ВИРІШИВ:
 
Позов ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-торговельна компанія ШАБО» до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним та скасування рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності задовольнити повністю.
Визнати недійсним та скасувати рішення Апеляційної палати Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» від 05 листопада 2025 року, затверджене наказом УКРНОІВІ від 16 грудня 2025 року № 308/2025, прийняте за результатами розгляду заперечення ОСОБА_2 проти рішення УКРНОІВІ від 26 липня 2024 року про державну реєстрацію торговельної марки «АЛВАНУРІ» за заявкою № m202116447.
Зобов`язати Апеляційну палату Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» повторно розглянути заперечення ОСОБА_2 проти рішення УКРНОІВІ від 26 липня 2024 року про державну реєстрацію торговельної марки «АЛВАНУРІ» за заявкою № m202116447 з урахуванням приписів цього рішення суду.
Стягнути з Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Повне рішення суду складено 22 травня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя