ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3500/21(916/3717/24)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,
за участю ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" – арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. та представників:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" – участі не брали,
від ОСОБА_1 – особисто,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 про відмову у заміні сторони виконавчого провадження, прийняту суддею Найфлейшем В.Д., м. Одеса, повний текст складено 27.04.2026,
у справі №916/3500/21(916/3717/24)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай"
про стягнення 1 500 950 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" 1500950 грн та судовий збір у розмірі 18011,40 грн.
31.03.2025 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24) місцевим господарським судом було видано наказ про його примусове виконання.
06.04.2026 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 03.04.2026 (вх.№2-648/26 від 06.04.2026) про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання наказу №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" на його правонаступника – ОСОБА_1 .
В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 послалася на те, що за результатами проведення аукціону з продажу майна банкрута відбувся перехід до неї права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" щодо погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24) у загальній сумі 1518961,40 грн (1500950 грн – борг та 18011,40 грн – судовий збір).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 у справі №916/3500/21(916/3717/24) (суддя Найфлейш В.Д.) відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Вказана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавче провадження з примусового виконання наказу №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025 станом на день розгляду заяви ОСОБА_1 залишається відкритим, що свідчить про невчинення всієї повноти виконавчих дій з пошуку майна/активів боржника та, як наслідок, зумовлює передчасність продажу заявниці за результатами аукціону права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай".
Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 у справі №916/3500/21(916/3717/24) та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву б/н від 03.04.2026 (вх.№2-648/26 від 06.04.2026) про заміну сторони виконавчого провадження.
Зокрема, скаржниця наголошує на тому, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд безпідставно проігнорував підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів факт переходу до ОСОБА_1 на підставі правочину, правомірність якого презюмується законом, права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" і, як наслідок, за відсутності належних правових підстав необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу №02-3500/202 від 26.05.2026 (вх.№1745/26/Д1 від 27.05.2026) ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" – арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович підтримує позицію апелянта, стверджуючи про те, що ОСОБА_1 , яка придбала право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" на аукціоні в електронній торговій системі, заплатила ціну продажу права вимоги у повному обсязі та отримала відповідні документи, які підтверджують дійсність переходу до неї зазначеного права вимоги, в силу приписів чинного законодавства має право стати стороною виконавчого провадження з примусового виконання наказу №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 14.05.2026 у справі №916/3500/21(916/3717/24) за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 29.05.2026.
В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 вирішено розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у справі №916/3500/21(916/3717/24) поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 01.07.2026 о 10:15.
У судовому засіданні 01.07.2026 ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу; ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" – арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович просив апеляційну скаргу задовольнити; представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами оскарження ухвали (а.с.86-89).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Летскай" своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" – арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича від 19.08.2025 відкрито виконавче провадження №78885533 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" 1500950 грн та судового збору у розмірі 18011,40 грн.
З огляду на те, що грошові кошти на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" не надходили, кредитором боржника було прийнято рішення про реалізацію на аукціоні права вимоги вказаного товариства до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" щодо погашення заборгованості за зазначеним судовим рішенням у загальній сумі 1518961,40 грн (1500950 грн – борг та 18011,40 грн – судовий збір).
12.12.2025 відбувся аукціон №BRD001-UA-20251202-22044 з продажу майна банкрута у межах справи №916/3500/21, а саме: права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" щодо погашення заборгованості у розмірі 1518961,40 грн згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24).
За результатами проведеного аукціону оформлено протокол від 12.12.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 стала переможцем та придбала вищенаведене право вимоги за ціною продажу лота у сумі 5126,49 грн без ПДВ.
Згідно з платіжною інструкцією №177084 від 17.12.2025 ОСОБА_1 перерахувала на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" ціну продажу лота у розмірі 5126,49 грн. 
17.12.2025 оформлено акт про придбання майна на аукціоні №BRD001-UA-20251202-22044, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Трассір УА", від імені якого на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3500/21 діяв ліквідатор – арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович, відступає ОСОБА_1 право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" погасити заборгованість у розмірі 1518961,40 грн згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24).
В цей же день між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трассір УА", від імені якого на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3500/21 діяв ліквідатор – арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович ("Продавець"), та ОСОБА_1 ("Покупець") укладено договір купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20251202-22044.
В силу пункту 1.1 договору купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20251202-22044 від 17.12.2025 на умовах даного договору та на підставі протоколу електронного аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" Продавець відступає Покупцю, а Покупець набуває право грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" на суму 1518961,40 грн згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24).
За умовами пунктів 2.1, 2.2 договору купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20251202-22044 від 17.12.2025 за цим договором Покупець набуває право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" належного виконання зобов`язання щодо сплати боргу. Перехід права вимоги до ОСОБА_1 здійснюється після повної сплати ціни продажу лоту на електронному аукціоні.
У пункті 3.1 договору купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20251202-22044 від 17.12.2025 вказано, що згідно з протоколом електронного аукціону №BRD001-UA-20251202-22044 ціна продажу, визначеного цим договором права вимоги, складає 5126,49 грн без ПДВ та на момент підписання цього договору повністю сплачена Покупцем.
На виконання вищенаведеного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трассір УА", від імені якого на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3500/21 діяв ліквідатор – арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович, та ОСОБА_1 підписано відповідний акт приймання-передачі документів.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 03.04.2026 (вх.№2-648/26 від 06.04.2026) про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання наказу №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" на його правонаступника – ОСОБА_1 .
Отже, на вирішення суду апеляційної інстанції поставлено питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для заміни стягувача його правонаступником.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги.
Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Процесуальне правонаступництво регулюється статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. Дана норма кореспондується зі статтею 334 Господарського процесуального кодексу України та частиною п`ятою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якими у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
За змістом статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника (постанови Верховного Суду від 11.02.2026 у справі №911/9/24, від 18.12.2025 у справі №909/188/19, від 27.08.2025 у справі №909/786/23).
З наведеного випливає, що коли кредитор у спірному матеріальному зобов`язанні (цивільному, господарському тощо) відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України замінений внаслідок відступлення права вимоги, то суд в порядку процесуального правонаступництва замінює такого учасника справи, виконавчого провадження його правонаступником, про що постановляє ухвалу. Внаслідок цього процесуальні права та обов`язки у справі, виконавчому провадженні, які мав такий учасник, переходять до його процесуального правонаступника.
Отже, перехід процесуальних прав і обов`язків у справі, виконавчому провадженні до процесуального правонаступника безпосередньо залежить від переходу до нього матеріальних прав та обов`язків, зокрема права вимоги у зобов`язанні внаслідок його відступлення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2024 у справі №21/5005/2686/2012).
Для встановлення факту процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав і обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17).
Процесуальне правонаступництво у розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні – це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2025 у справі №902/388/18).
Відтак заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється всіма своїми правовими наслідками – незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю (постанови Верховного Суду від 15.12.2025 у справі №916/1838/25, від 18.12.2025 у справі №909/188/19, від 15.05.2025 у справі №917/1293/22).
На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється в порядку, передбаченому статтею 334 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. В такому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом із положеннями статті 52 цього Кодексу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17).
Зазначена правова позиція Великої Палати Верховного Суду безпідставно залишилася поза увагою місцевого господарського суду, який в оскаржуваній ухвалі дійшов необґрунтованого висновку про те, що існування відкритого виконавчого провадження є перешкодою для заміни стягувача у виконавчому провадженні, оскільки, на помилкове переконання Господарського суду Одеської області, свідчить про невчинення всієї повноти виконавчих дій.
Сам по собі факт відкриття виконавчого провадження, здійснення окремих виконавчих дій або незавершення процедури примусового виконання судового рішення не створює жодних законодавчих обмежень щодо переходу права вимоги до іншої особи. Навпаки, законодавець спеціально передбачив у статті 334 Господарського процесуального кодексу України можливість заміни сторони саме під час відкритого виконавчого провадження, оскільки така процесуальна дія покликана забезпечити безперервність виконання судового рішення у разі зміни суб`єкта матеріального правовідношення. Отже, висновок місцевого господарського суду про передчасність заміни стягувача через незавершення виконавчого провадження фактично нівелює зміст статті 334 Господарського процесуального кодексу України, позбавляючи її самостійного нормативного значення.
Фактично мотиви, покладені місцевим господарським судом в основу оскаржуваної ухвали, зводяться не до перевірки юридичного факту переходу права вимоги, а до оцінки своєчасності його відчуження під час триваючого виконавчого провадження. Проте ні норми Цивільного кодексу України, ні приписи Господарського процесуального кодексу України, ні положення Закону України "Про виконавче провадження" не встановлюють заборони чи будь-яких обмежень щодо відступлення права вимоги лише з тієї підстави, що судове рішення перебуває на стадії примусового виконання. Навпаки, інститут процесуального правонаступництва існує саме для того, щоб забезпечити реалізацію вже набутого матеріального права незалежно від стадії судового процесу або виконання судового рішення. Отже, висновок суду першої інстанції про передчасність заміни сторони виконавчого провадження ґрунтується не на приписах закону, а на припущенні щодо доцільності подальшого здійснення виконавчих дій первісним стягувачем, що виходить за межі предмета судового розгляду. Висновок місцевого господарського суду фактично зводиться до запровадження додаткової умови процесуального правонаступництва, яка не передбачена ні статтями 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, ні статтями 512-514 Цивільного кодексу України. Натомість суд першої інстанції поставив можливість заміни стягувача у залежність від стадії здійснення виконавчих дій та їх результативності, хоча закон пов`язує процесуальне правонаступництво виключно з наявністю матеріального правонаступництва.
Як зазначалося вище, на виконання рішення кредитора ліквідатором банкрута – арбітражним керуючим Дарієнком Віктором Дмитровичем було здійснено продаж права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" щодо погашення заборгованості у розмірі 1518961,40 грн згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24). Такий продаж відбувся на аукціоні, проведеному через авторизований електронний майданчик, і за його результатом переможцем було визначено Демченко Людмилу Романівну, про що складено протокол про проведення аукціону №BRD001-UA-20251202-22044 від 12.12.2025. В подальшому після повної та своєчасної оплати переможцем аукціону ціни зазначеного лоту між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трассір УА", від імені якого на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3500/21 діяв ліквідатор – арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович, та ОСОБА_1 було підписано акт про придбання майна на аукціоні та акт приймання-передачі документів, а також укладено відповідний договір купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20251202-22044 від 17.12.2025.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що результати аукціону, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" відступило на користь ОСОБА_1 вищенаведене право вимоги, є чинними, а правомірність договору купівлі-продажу, укладеного внаслідок проведення цього аукціону, презюмується в силу статті 204 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим заявницею до суду першої інстанції надано сукупність належних та допустимих у розумінні процесуального закону доказів, які підтверджують настання правових наслідків у вигляді переходу до нового кредитора – ОСОБА_1 права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летскай" щодо погашення заборгованості у розмірі 1518961,40 грн згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 у справі №916/3500/21(916/3717/24). Разом з тим, вирішуючи питання процесуального правонаступництва, господарський суд не вправі ігнорувати юридичні наслідки чинного правочину або ставити їх під сумнів лише з мотивів власної оцінки доцільності його укладення, ігноруючи при цьому проведення новим кредитором повної оплати вартості відступленого права вимоги, що в силу пункту 2.2 договору купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20251202-22044 від 17.12.2025 зумовлює перехід до ОСОБА_1 такого права вимоги.
Фактично місцевий господарський суд поставив під сумнів правомірність відчуження права вимоги у процедурі банкрутства, не визнавши при цьому недійсними ні результати електронного аукціону, ні укладений за його наслідками договір. Такий підхід є внутрішньо суперечливим, оскільки до моменту визнання відповідного правочину недійсним у встановленому законом порядку він породжує всі передбачені законом правові наслідки, а суд не вправі відмовляти у процесуальному правонаступництві, фактично ігноруючи презумпцію правомірності правочину, закріплену статтею 204 Цивільного кодексу України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про доведеність заявницею наявності правових підстав для задоволення поданої нею заяви б/н від 03.04.2026 (вх.№2-648/26 від 06.04.2026) про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання наказу №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" на ОСОБА_1 у порядку статті 334 Господарського процесуального кодексу України внаслідок переходу до неї права вимоги.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду про те, що особа, яка на аукціоні в електронній торговій системі придбала право вимоги щодо стягнення грошових коштів за рішенням суду, повністю сплатила ціну продажу права вимоги та отримала відповідні документи, які підтверджують дійсність такого права, має законне право стати новим стягувачем у виконавчому провадженні у порядку статті 334 Господарського процесуального кодексу України, відображена у постанові від 09.04.2026 у справі №916/505/21.
Водночас посилання місцевого господарського суду на постанову Верховного Суду від 21.10.2025 у справі №916/3176/22 є безпідставними, з огляду на її нерелевантність до даної справи та прийняття у неподібних правовідносинах. Зокрема, вказана постанова суду касаційної інстанції не стосується питання процесуального правонаступництва в господарському процесі на стадії виконання судового рішення, натомість нею вирішувалося зовсім інше процесуальне питання щодо закриття провадження у справі про банкрутство в порядку вимог Кодексу України з процедур банкрутства.
При цьому Господарським судом Одеської області необґрунтовано не враховано, що під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження суд не здійснює перевірку економічної доцільності чи господарської обґрунтованості відчуження права вимоги, а також не наділений повноваженнями оцінювати ефективність прийнятого кредитором або арбітражним керуючим рішення щодо реалізації відповідного активу. Предметом судового контролю у межах статей 52, 334 Господарського процесуального кодексу України є виключно встановлення факту переходу відповідного матеріального права та перевірка наявності належних правових підстав для процесуального правонаступництва. Інше означало б необґрунтоване втручання суду у сферу здійснення учасниками цивільного обороту належних їм майнових прав та підміну судом дискреційних повноважень ліквідатора щодо формування ліквідаційної маси і способів її реалізації, що не відповідає принципу диспозитивності та завданням господарського судочинства.
Інший підхід призводив би до ситуації, за якої особа, яка правомірно набула право вимоги, повністю виконала умови продажу майна банкрута, сплатила його вартість та отримала всі документи, що посвідчують перехід права, була б фактично позбавлена можливості реалізувати набуте майнове право виключно з підстав тривалості виконавчого провадження, строки здійснення якого не залежать від волі нового кредитора. Таке тлумачення суперечило б не лише статтям 52 та 334 Господарського процесуального кодексу України, а й загальним засадам цивільного законодавства щодо непорушності права власності, свободи договору, обов`язковості виконання зобов`язань та ефективного судового захисту порушених прав.
Правова позиція суду першої інстанції фактично обмежує гарантоване законом право власника майнової вимоги вільно розпоряджатися належним йому майновим активом. Право вимоги, підтверджене судовим рішенням, є майновим правом, що входить до ліквідаційної маси боржника у справі про банкрутство та може бути відчужене у порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства. Здійснення такого відчуження не потребує попереднього завершення або безрезультатності виконавчого провадження, оскільки інше означало б необґрунтоване звуження змісту права власності та порушення принципу диспозитивності цивільних і господарських правовідносин.
Отже, ухвала Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у справі №916/3500/21(916/3717/24) є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 б/н від 03.04.2026 (вх.№2-648/26 від 06.04.2026).
Керуючись статтями 52, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284, 334 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2026 про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у справі №916/3500/21(916/3717/24) скасувати.
Заяву ОСОБА_1 б/н від 03.04.2026 (вх.№2-648/26 від 06.04.2026) про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/3500/21(916/3717/24) від 31.03.2025 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трассір УА" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 35, ЄДРПОУ: 39768357) на його правонаступника – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт № НОМЕР_1 , виданий 03.10.2024 органом 5114; РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 03.07.2026.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук