справа № 2602/5125/12 
головуючий у суді І інстанції Сухомлінов С.М.
провадження № 22-ц/824/798/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої Світлани Григорівни на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просило суд: стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № K3HDGK00005121 у розмірі 168 477,96 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 346 138 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (надалі - відповідач-1) 26 жовтня 2006 року уклали кредитний договір № K3HDGK00005121.
Відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 450 000 дол. США на термін до 26 жовтня 2026 року, а відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановлених кредитним договором.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
За користування кредитом позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (12,00 % на рік).
Відповідно до пункту 3.2 договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від суми непогашеної в строк заборгованості.
Вказує на те, що позивач виконав зобов`язання за цим договором у повному обсязі, а саме: надав відповідачу-1 кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, проте відповідач-1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № K3HDGK00005121 від 26 жовтня 2006 року. 
У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач-1 станом на 04 грудня 2012 року має заборгованість - 168477,96 дол. США, що складається з: 119830,77 дол. США заборгованість за кредитом; 43126,29 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 840,00 дол. США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1 680,90 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язання за договором № K3HDGK00005121 від 26 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 (надалі - відповідач-2) укладений договір поруки № K5OSGK00005121 від 24 червня 2009 року, а також в забезпечення виконання зобов`язання за договором № K3HDGK00005121 від 26 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки № K3HDGK00005121 від 26 жовтня 2006 року.
Вказує на те, що не дивлячись на всі зазначені вище обставини, вимога, що була пред`явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 168 477,96 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 346 138 грн заборгованості солідарно.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року по справі № 2602/5125/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 26 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мазнєва С.Г. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року в частині, що стосується покладення солідарної відповідальності та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в позові відмовити в цій частині.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд Дарницьким районним судом міста Києва указаної справи, оскільки судові повідомлення, повістки, всі інші процесуальні документи по суті цієї справи, у т.ч. оскаржуване рішення направлялись судом на неналежну адресу відповідача: АДРЕСА_1 , яку суду повідомив позивач у позові.
Вказує, що судом першої інстанції не було з`ясовано обсяг відповідальності відповідача, як поручителя за зобов`язанням боржника перед позивачем, яка передбачена договором поруки № К50SGK00005121 від 24 червня 2009 року, яка становить у частці 120 000 дол. США, що призвело до незаконного висновку відносно покладення на відповідача солідарної відповідальності нарівні з іншими боржниками у сумі 168 477,96 дол. США, що свідчить про ухвалення оскаржуваного рішення з порушенням частини 2 статті 553, частини 2 статті 554 ЦК України.
Зазначає, що між позивачем і боржником у цій справі укладений кредитний договір від 26 жовтня 2006 року № К3НDGЛ00005121, за яким позивач передав боржнику на строк до 26 жовтня 2026 року грошову суму у розмірі 553 250 дол. США на придбання нерухомості. 
На забезпечення виконання указаного зобов`язання боржник передав позивачеві в іпотеку квартиру, яка розташована у АДРЕСА_2 , про що укладений відповідний договір іпотеки від 26 жовтня 2006 року.
Звертає увагу суду на те, що 19 лютого 2007 року, тобто за п`ять років до звернення позивача до суду, між позивачем і юридичною особою « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс » № 1ПІ-ЕЛ-СІ укладений договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договорами про іпотечні кредити, посвідчений приватним нотаріусом за р.н. 351, 352.
За цим договором право кредитора за вищевказаним кредитним і іпотечним договором перейшло від позивача до юридичної особи «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс» № 1ПІ-ЕЛ-СІ, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, де 15 березня 2007 року відповідно до п. 2.9 указаного договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги про іпотечні кредити, внесено відповідні зміни про заміну банку на зазначену юридичну особу.
Вказує на те, що позивач не повідомив про указані відомості суду, а суд першої інстанції не перевірив дійсність прав позивача, як кредитора за зазначеним договором. Крім того, позивач не повідомив про зазначені обставини також відповідачу.
Так, договір поруки № К50SGK00005121, укладений між позивачем і відповідачем, за яким відповідач поручився відповідати перед позивачем за боржника по вищевказаному кредитному договору, підписаний ними 24 червня 2009 року, тобто після спливу 2 років після того, як позивач продав свої права за кредитним договором вищевказаній юридичній особі, тобто, вже не був кредитором у вказаному кредитному зобов`язанні.
Зазначене на думку апелянта свідчить про недійсність договору поруки, адже позивач не мав повноважень кредитора у зобов`язанні, за яким відповідач мав відповідати, що унеможливлює укладення вищевказаного договору поруки, й відповідно, вимагати від відповідача по ньому виконання зобов`язання.

09 травня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Крапівцевої О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник зазначала, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів щодо належного виконання умов договору поруки як на момент ухвалення рішення Дарницьким районним судом міста Києва від 27 березня 2013 року у справі № 2602/5125/12, так і на момент подання апеляційної скарги.
Вказує на те, що відповідач зазначає про зміну адреси у 2012 році, проте жодних доказів повідомлення про це банк не надає, що, на думку представника позивача, свідчить про здійснення заходів для уникнення відповідальності за зобов`язальними правовідносинами.
Вказує на те, що відповідач в апеляційній скарзі зазначає про договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс» № 1 ПІ-ЕЛ-СІ, проте апелянт звертає увагу на те, що у вищевказаному договорі купівлі-продажу (відступлення) права вимоги від 19 лютого 2007 року відсутні посилання щодо відступлення прав вимог за кредитним договором K3HDGK00005121.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року задоволено частково апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої С.Г. 
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 168 477,96 дол. США
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 120 000 дол. США
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 404 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 404 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 404 грн.

Постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої С.Г.
Скасовано постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 120 000 дол. США та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору у розмірі 404 грн.
Справу у вказаній частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова обґрунтована тим, що встановлені обставини обмеження права сторони відповідача ОСОБА_1 на участь в апеляційному перегляді справи № 2602/5125/12 є достатньою підставою для скасування постанови Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року в оскаржуваній частині.

Щодо правової позиції відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Станом на день ухвалення постанови апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від вказаних відповідачів не надійшов.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачівОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 30,32 т.1).
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у м. Києві від 28 грудня 2012 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з 04 квітня 2006 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 33 т. 1). 
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у м. Києві від 28 грудня 2012 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться (а.с. 34 т. 1).
У позовній заяві позивачем зазначено адресу реєстрації відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 та адресу проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.
Апеляційний суд неодноразово направляв судову кореспонденцію за всіма відомими адресами відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Відповідачі кореспонденцію суду не отримали, надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулася до суду з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою».
Крім того, вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, апеляційним судом неодноразово розміщено оголошення на сайті судової влади про розгляд цієї справи.
Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (надалі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.
Однак з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу.
Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. 
З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачами не може бути перешкодою для розгляду справи.
Зважаючи на те, що відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання, оголошення на сайті судової влади, за відомим місцем проживання), незалежно від того чи отримали відповідачі адресовану їм кореспонденцію, апеляційний суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідачів дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Будь-яких заяв від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо апеляційної скарги.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мазнєва С.Г. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги.
Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бережна Н.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.
Відповідно до частини 4 статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Тобто початок обрахування строку на апеляційне оскарження заочного рішення відповідачем починається із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, оскільки це мало б наслідком безумовне право на апеляційне оскарження заочного рішення навіть у разі, що очевидно не узгоджується з принципом res judicata.
Указаний висновок відповідає висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року залишено без задоволення.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, у ОСОБА_1 не виникло право на апеляційне оскарження указаного заочного рішення.
Однак під час попереднього розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої С.Г.
Апеляційний суд враховує, що згідно з чинним законодавством України, Київський апеляційний суд не має повноважень скасовувати власні ухвали.
Крім того, постанова Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року за результатом апеляційного перегляду заочного рішення була оскаржена у касаційному порядку та Верховний Суд, скасувавши постанову суду апеляційної інстанції з процесуальних підстав (обмеження права сторони відповідача ОСОБА_1 на участь в апеляційному перегляді справи), не знайшов порушення при відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи викладене, заочне рішення підлягає апеляційному перегляду на загальних підставах у межах доводів апеляційної скарги відповідача стосовно відповідача ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № K3HDGK00005121.

Відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання позичальнику готівкою, на строк по 26 жовтня 2026 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 553 250,00 дол. США на наступні цілі: 450 000,00 дол. США на купівлю нерухомості, а також 83 250,00 дол. США на сплату страхових платежів у умовах та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% місяця від суми виданого кредиту у період сплати. Періодом сплати вважається період з «20» по «25» число кожного місяця.
Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у розмірі 5 907,27 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою.
Відповідно до розділу 4 зазначеного договору сторони погодили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 цього договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі 3,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки. Сплати пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
У випадку невиконання банком зобов`язань по видачі кредиту згідно з п.2.1.1 даного договору за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.7 даного договору, банк сплачує позичальникові пеню у розмірі 0,1% від виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов`язання. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

26 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № K3HDGK00005121. Відповідно до умов якого, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № K3HDGK00005121 за виконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № K3HDGK00005121. Відповідно до п. 4 зазначеного договору сторони погодили, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
24 червня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № К50SGK00005121.
Відповідно до умов якого, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов?язання за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у п.16 цього договору.
12 листопада 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до поручителя ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 з листами в яких зазначало, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором прострочена заборгованість складає 46 542,91 дол. США у тому числі: 35,16 дол. США заборгованість за кредитом, 41 326,72 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 600,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 581,03 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
З урахуванням зазначеного ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагало погасити зазначену вище заборгованість у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № K3HDGK00005121 від 26 жовтня 2006 року укладеного між позивачем та клієнтом - ОСОБА_2 станом на 04 грудня 2012 року, заборгованість становить 168 477,96 доларів США.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до пункту 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.
З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором та надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 450 000,00 дол. США, що підтверджується ордером розпорядженням № 1 від 26 жовтня 2006 року від 26 жовтня 2006 року (а.с. 16 т. 1).

З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами: позичальником  ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі більшому ніж це зазначено позивачем у розрахунках заборгованості. 
Розрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, - відповідачами: позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 не наданий.

Щодо доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд враховує таке.
Представник відповідача - ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд судом першої інстанції указаної справи, оскільки судові повідомлення, повістки, всі інші процесуальні документи по суті цієї справи, у т.ч. оскаржуване рішення направлялись судом на неналежну адресу відповідача: АДРЕСА_1 , яку суду першої інстанції повідомив позивач у позові.
Відповідно до частини 3 статті 122 ЦПК України (у редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 
У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.
На виконання вимог частини 3 статті 122 ЦПК України судом першої інстанції направлено запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 (а.с. 31 т. 1).
Відповідно до відповіді за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у м. Києві від 28 грудня 2012 року ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35 т. 1).
Частиною 9 статті 74 ЦПК України (у редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) визначено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
У матеріалах справи наявний поштовий конверт, адресований відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 , який повернувся із відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 59 т. 1).

Відповідно до вимог статей 74, 122 ЦПК України 2004 року суд першої інстанції розмістив оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» про виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 23 березня 2013 року (а.с. 78 т. 1).
Відповідно до висновку Верховного Суду в постанові від 06 березня 2024 року в справі № 755/4205/14, а також за вимогами статті 74 ЦПК України 2004 року (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) оголошення в пресі здійснюється лише у разі, коли фактичне місце проживання або місцезнаходження особи невідоме.
Отже, суд першої інстанції, вчинив всі передбачені цивільним процесуальним законодавством дії для повідомлення відповідача ОСОБА_1 про судовий розгляд справи, а тому посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм ЦПК України щодо належного повідомлення сторони не знайшли свого підтвердження.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обсяг відповідальності ОСОБА_1 як поручителя за зобов`язанням боржника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» обмежується сумою 120 000,00 дол. США, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до пункту 1 договору поруки від 24 червня 2009 року № К50SGK00005121, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у п.16 цього договору.
Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 2 договору поруки).
Відповідно до пункту 3 договору поруки поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.
Згідно з пунктом 4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до пункту 5 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання (-ь).
Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної у п.5 цього договору (пункт 6 договору поруки).
Відповідно до пункту 9 договору поруки у випадку невиконання поручителем зобов`язань боржника за кредитним договором на протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної у п.5 цього договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню у розмірі 3,00% відсотків за день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов`язань за цим договором.
Пунктом 16 договору поруки сторонами визначено «особливі» умови договору: предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № K3HDGK00005121 у частці 120 000,00 дол. США, а боржник повинен виконати зобов`язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлюваної лінії, у сумі 120 000,00 дол. США у строк з «26» жовтня 2006 року по «26» жовтня 2026 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 (одна ціла) % відсотків за місяць у період сплати з «20» по «25» число кожного місяця; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми частки по кредиту щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором.
Погашення за кредитним договором здійснюється у строк з «20» по «25».
Сплати пені у розмірі 0,01 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Укладаючи договір поруки, поручитель ОСОБА_1 /апелянт підтвердив, що він ознайомлений зі змістом кредитного договору.
З`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з його умов, буквального та логічного змісту, з намірів сторін договору, щодо якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 січня 2019 року у справі №923/241/18, від 21 травня 2019 року у справі №925/550/18, від 19 червня 2019 року у справі №923/496/18, від 12 серпня 2021 року у справі №910/7914/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №908/3027/20, від 05 лютого 2025 року у справі №920/451/23.
Тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень Суд може тлумачити правочин, розглядаючи справу за будь-якою позовною вимогою, що виникає із цього правочину, або за окремим позовом, предметом якого є вимога про тлумачення правочину.
Так, особливими умовами договору поруки визначено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором у частці 120 000 дол. США, однак пунктом 2 цього договору сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.
Указаним договором поруки не визначено обставини, за наявності яких застосовуються «особливі» умови, а не «загальні», якими передбачено повну відповідальність поручителя за зобов`язаннями боржника, а тому апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що правовідносини сторін регулюються саме «особливими» умовами та відхиляє указані доводи апеляційної скарги в цій частині.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що 01 лютого 2024 року у справі № 591/2934/23 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості -  ОСОБА_1 подав зустрічний позов до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним з моменту укладення договору поруки № K5OSGK00005121 від 24 червня 2009 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . 

Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 02 лютого 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту укладення договору поруки від 24 червня 2009 року № K5OSGK00005121 прийнято до розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116721059). 
Разом з тим, 26 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мазнєва С.Г. в апеляційній скарзі вказувала, що обсяг відповідальності ОСОБА_1 як поручителя за зобов`язанням боржника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» обмежується сумою 120 000,00 дол. США, відповідно до договору поруки від 24 червня 2009 року № К50SGK00005121, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , тобто договором який відповідач ОСОБА_1 просив визнати недійсним з моменту укладення.
Також представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мазнєва С.Г. в апеляційній скарзі посилається на те, що 19 лютого 2007 року між позивачем і юридичною особою « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс » № 1ПІ-ЕЛ-СІ укладений договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договорами про іпотечні кредити, 24 червня 2009 року, тобто після спливу 2 років після того, як позивач продав свої права за кредитним договором вищевказаній юридичній особі, тобто, вже не був кредитором у вказаному кредитному зобов`язанні, укладений договір поруки № К50SGK00005121, що свідчить про недійсність договору поруки, адже позивач не мав повноважень кредитора у зобов`язанні.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 вересня 2023 року № 348461615 вбачається, що 19 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс » укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 26 жовтня 2006 року відносно предмета іпотеки: квартири по АДРЕСА_2 (а.с. 164-172 т. 1).
Як вбачається з матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Мазнєвою С.Г. було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про витребування доказів: оригіналу договору поруки № К50SGK00005121 від 24 червня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; оригінал додатку № 4 «Перелік активів» до договору від 19 лютого 2007 року купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс » (а.с. 149-150 т. 2).
З протоколу судового засідання Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року вбачається, що апеляційним судом відкладено розгляд справи у зв`язку із клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої С.Г.  про відкладення розгляду справи (а.с. 151 т. 2). 
Позивачем подані письмові заперечення на клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с. 170-171 т. 2).
З протоколу та звукозапису судового засідання Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року вбачається, що у судовому засіданні залишено без задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої С.Г. про витребування доказів.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема змагальність сторін, диспозитивність.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час апеляційного розгляду цієї справи після скасування постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року постанови Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року, - апелянтом не заявлялося клопотання про витребування з указаних доказів.
Отже, відповідачем  ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було відступлено право вимоги за договором поруки № К50SGK00005121 від 24 червня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні в частині стягнення з  ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з  ОСОБА_1 у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судове рішення в частині стягнення заборгованості з  ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мазнєвої Світлани Григорівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № K3HDGK00005121 та в частині стягнення з нього судових витрат залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст судового рішення складено 06 травня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська