Справа № 445/1370/26 
провадження № 2/445/1543/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О. М. 
секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, після смерті матері – ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування позову вказала, що у зв`язку з смертю її матері відкрилася спадщина, до складу якої входить частка спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 17.01.2007 року її мати склала заповіт, яким усе належне їй майно на день смерті заповіла позивачці. Спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні, не має. Вказаний будинок побудований в 1951 році її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували в шлюбі. Відтак, зазначений будинок до 1991 року був колгоспним двором, а після – спільною сумісною власністю подружжя, і належав в рівних частках кожному з подружжя. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що спадщину після смерті матері прийняла, та отримала свідоцтва про право на спадщину на іншу частину спадкового майна, однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності її матері на спірне спадкове майно. ЇЇ батько також за життя не оформив право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений вище будинок, вона звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити такі.
Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнали.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Встановивши обставини справи, оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З копії свідоцтва про народження та про одруження, судом встановлено, що позивачка доводилася дочкою ОСОБА_6 .
Як встановлено судом із копії заповіту, посвідченого 17.01.2007 року секретарем Полянської сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_6 усе своє майно заповіла ОСОБА_1 .
Згідно виписки із погосподарської книги №2 Поморянської селищної ради за 1990-2010 роки, житловий будинок по АДРЕСА_1 , побудований в 1951 році, що розміщений на земельній ділянці площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку та господарський споруд, головою домогосподарства був ОСОБА_5 .
З копії свідоцтва про одруження, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали в зареєстрованому шлюбі.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З копії спадкової справи, зареєстрованої в спадковому реєстрі 14.03.2008 року за №44287056, на підставі заяви ОСОБА_1 , судом встановлено, що заповіт посвідчений 17.01.2007 року від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , не змінений та нескасований.   ОСОБА_1 25.02.2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , а саме на земельну ділянку площею 2,1318 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім того, судом встановлено, що окрім позивачки, із заявою про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину, ніхто із можливих спадкоємців не звертався.
Постановою №130/02-14 від 21.04.2026 року, приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Білінським І.І. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно.
Згідно даних технічного паспорта, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вказаною вище адресою, побудований в 1951 році, загальна площа будинку 62,6 кв.м.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.
За приписамист. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.
Згідно ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.
Відповідно до ст.1217, 1218 ЦКУкраїни, спадкування здійснюєтьсяз а заповітом або зазаконом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ус таттях 1261-1265 цьогоКодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.
Відповідно до ч. 3ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об?єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об?єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об?єктів нерухомості є необов?язковим.
Таким чином, будинки, які були збудовані до 1992 року, не потребували введення до
експлуатації, при набутті права власності на такі об?єкти.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 607/16873/18, від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.
Тому житловий будинок збудований та закінчений будівництвом до 1992 року не підлягає прийняттю в експлуатацію, а про факт закінчення будівництва свідчить наявний технічний паспорт, виданий КПЛОР «Золочівське МБТІ». 
Даний житловий будинок збудований в 1951 році, у шлюбі подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який після 1991 року був спільною сумісною власністю подружжя, частки кожного з яких є рівними.
Вказане дає підстави суду дійти висновку, що частка даного будинку входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , однак відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на будинок позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУкраїни від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Згідно із правовою позицією ВС, викладеної в постанові № 227/3750/19 від 22.09.2021, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.
Згідно змістуст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши такі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка, яка прийняла спадщину, має право на спадкування частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями, як спадкоємець за заповітом після смерті матері, який належав останній, однак не був зареєстрований на правах власності за нею на момент смерті, що стало перешкодою для оформлення її спадкових прав в нотаріальному порядку, відсутність спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні, та визнання відповідами позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права,свободи чиінтереси іншихосіб, а тому позов є підставний та підлягає задоволенню.
Враховуючи клопотання позивача , витрати по сплаті судового збору слід залишити за останнім.
Керуючись ст.4,5,12,76-83,89,258,259,263-265,268,272,273,288,289 ЦПК України, ст. 16, 328, 386, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1225, 1268, 1272, 1296ЦК України, суд
у х в а л и в :
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22.06.2026.

  Суддя 	  О. М. Кіпчарський