ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 348/2160/25 пров. № А/857/8883/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2026 року (суддя – Міськевич О.Я., час ухвалення – 15:30 год., місце ухвалення – м. Надвірна, дата складання повного рішення – не зазначено), 
в адміністративній справі №348/2160/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про скасування постанови і закриття провадження у справі, 

встановив:

У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: 1) скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення від 16.08.2025 року №17091 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.; 2) закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення). 
Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову повністю. 
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.01.2026 адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення від 16.08.2025 року №17091 за ч. 3 статті 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 210-1 КУпАП. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 468,48 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення без повного з`ясування усіх обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, внаслідок чого вищевказане рішення повинно бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ознайомившись з текстом протоколу, вимогами ст. 63 Конституції України, правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також узгодивши день, час та місце розгляду протоколу. Протокол розглянуто 16.08.2025 року в присутності позивача. 16.08.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс стосовно позивача спірну постанову. Зауважує апелянт, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, на нього розповсюджуються вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України у тому числі прибувати за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до вимог постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. На позивача була сформована повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних і надіслана позивачеві на його адресу, а тому позивач вважається таким, що був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.02.2025 року повістка повернута за відсутності адресата за вказаною адресою. Перебуваючи 15.08.2025 р. у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у повному обсязі ознайомився з доказами, які підтверджують направлення йому повістки, а також на яку дату його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, чим спростовуються доводи позивача, що постанова та протокол йому не вручались під час розгляду матеріалів справи. Об`єктивна сторона правопорушення, яка виразилась у неприбутті позивачем за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чітко прописана у протоколі та постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Враховуючи виявлені факти і обставини на підставі матеріалів адміністративної справи, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову за справою про адміністративне правопорушення від 16.08.2025 № 17091. Вважає апелянт, що оскаржувана постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Постановою №10791, винесеною 16 серпня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн (а.с.8).
Із вказаної постанови слідує, що 15.08.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 посадовими особами Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 .. При перевірці військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин по повістці №0010223477707, яка надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, вчинивши правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1КУпАП, скоєне в особливий період. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідачем не надано належної оцінки всім обставинам справи в їх сукупності, у зв`язку з чим відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання щодо протиправності постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №17091 від 16.08.2025 року про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
За приписами частині 1 та 2 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно із частинами 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. 
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Апеляційний суд також враховує, що статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до частин 1-3 статті 1 якого Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Згідно з ч.8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці. 
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». 
Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. 
Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію. 
У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи. 
Відповідно до абзаців 1 - 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. 
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. 
Статтею 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, частиною 3 якої за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція). 
Згідно п.3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. 
У розглядуваній справі судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 була сформована повістка №1950841 від 14.01.2025 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.01.2025 о 09:00 годині для уточнення даних, яка направлена рекомендованим поштовим відправленням, з описом вкладенням до рекомендованого поштового відправлення, з повідомленням про вручення, та 04.02.2025 повернена відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 50, 51). 
15.08.2025 року офіцером відділу обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №17031 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у якому вказано, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин по повістці №0610223477707, яка була надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.201-1 КУпАП в особливий період (а.с.9). 
16 серпня 2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , постановою №17091 установив, що 15.08.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 посадовими особами Надвірнянського РВП ГУ НП доставлено ОСОБА_1 . Під час перевірки військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що даний військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин по повістці №0610223477707, яка була надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 310-1 КУпАП в особливий період. На позивача цією постановою накладено штраф у сумі 17000 гривень. 
Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції не взяв до уваги те, що постанова №17091 по справі про адміністративне правопорушення від 16.08.2025, винесена тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 без врахування вимог ч.9 ст.38 , та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Так, відповідно до ч.9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
Тобто, за приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень. 
Згідно наведеного вище протоколу №17031 про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови №17091 від 16.08.2025 судом встановлено, що порушення ОСОБА_1 як військовозобов`язаним порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період вчинено у зв`язку із неприбуттям позивачем за викликом по повістці №0610223477707до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У той же час в матеріалах справи наявна повістка №1950841 від 14.01.2025 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.01.2025 для уточнення даних, яка направлена рекомендованим поштовим відправленням, з описом вкладенням до рекомендованого поштового відправлення, з повідомленням про вручення, та 04.02.2025 повернена відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Аналогічна повістка додана апелянтом (відповідачем) до апеляційної скарги (а.с.141). 
Отже, апеляційний суд зазначає, що виявлення вказаного правопорушення відповідачем відбулось саме 27 січня 2025 року, оскільки в цей день було з`ясовано, що позивач по повісті за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.01.2025 року не з`явився. 
Однак спірну постанову №17091 по справі про адміністративне правопорушення винесено 16.08.2025 року, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого ч.9 ст.38 КУпАП. 
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що застосування адміністративного стягнення до позивача застосовано 16.08.2025 поза межами строку, встановленого ч.9 ст.38 КУпАП. 
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування оскаржуваної постанови відповідача з підстав не недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами наявності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та як наслідок – неправомірності притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушення вчинено і виявлено у зв`язку із неприбуттям позивачем за викликом по повістці №0610223477707 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, досліджена судом долучена до справи повістка №1950841 від 14.01.2025 містить відомості про необхідність явки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.01.2025 о 09:00 годині для уточнення даних. При цьому оскаржуваною постановою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності лише 16.08.2025 року, тобто поза межами строку, встановленого ч.9 ст.38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі, на виконання вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, а не як вважав суд першої інстанції, згідно вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права знайшли своє підтвердження, тому її належить задоволити частково. 
На підставі встановленого колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи ухвалено з неповним встановленням обставин у справі та з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для зміни рішення суду в частині мотивів його ухвалення. 
У решта ж частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – задоволити частково. 
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2026 року в адміністративній №348/2160/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови і закриття провадження у справі – змінити, в частині мотивів щодо підстав для задоволення позовних вимог. 
У решта частині рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2026 року в адміністративній №348/2160/25 – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 01.05.2026 року