Справа №: 398/1612/26 
провадження №: 3/398/457/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"24" квітня 2026 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко І.П, розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Головного управління ДПС у Кіровоградській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , керівника ТОВ «Євро Смарт Пауер», адреса: м. Київ, пр. Соборності, буд. 15, каб. 219, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
29 січня 2026 року об 11 год. 23 хв. за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, буд. 3, ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункових операцій через РРО, Ф.Н. 3001176125, для підакцизних товарів без використання режиму програмування із застосуванням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, чим порушив вимоги п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).
Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
22 квітня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшли пояснення ОСОБА_1 у справі, який просить суд закрити на підставі пунктів 1 та 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Свою позицію обґрунтовує тим, що у складеному протоколі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 155-1 КУпАП не зазначено, у чому саме полягає інкриміноване йому порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків. У протоколі відсутня конкретизація того, які саме дії або бездіяльність були допущені ним, коли, за яких обставин та у чому полягає їх протиправність. Суть конкретного порушення, яке ставиться йому у вину, не розкрита. Також вважає, що при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені. Зазначає, що до його посадових обов`язків не належить здійснення розрахункових операцій через РРО, у тому числі в частині використання режиму попереднього програмування щодо відображення в чеках РРО інформації про коди УКТ ЗЕД. Відповідно, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме він здійснював відповідні розрахункові операції або мав фактичну можливість впливати на їх проведення. Також вказує на те, що перебуває на посаді директора ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» і в його посадові обов`язки не входить розрахунково-касове обслуговування клієнтів за результатами якого і було вчинено правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що доданий до Акта перевірки Додаток 1, в якому відображена таблиця з даними СОД РРО про продаж тютюнових виробів, не є належним доказом у справі, оскільки згідно з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 18 червня 2025 року по справі № 380/10520/24, безпосереднім доказом, що підтверджує вчинення податкового правопорушення, є саме розрахунковий документ. Зазначає, що в додатку 1 до Акта перевірки зроблено посилання на фіскальний чек № 191127, та вказано, що ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» здійснено розрахункову операцію через РРО без використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Натомість у фіскальному чеку № 191127 від 20.01.2026 наявний код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме поряд з найменуванням товару зазначено код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, на підтвердження чого надав надав копія чека. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що правопорушення вчинено 20.01.2026 року згідно з даними Додатка 1 до Акту перевірки, а тому минув трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, вважає, що зазначені в протоколі, дата і час вчинення порушення (29.01.2026), не відповідають фактичним обставинам, адже як вбачається із додатка до Акта перевірки реалізація підакцизних товарів без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД ніби то відбулася 20.01.2025, жодних відомостей про не використання режиму попереднього програмування РРО із застосуванням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД вчинені 29.01.2026 Акт перевірки не містить. Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що протокол відносно нього було складено передчасно, оскільки складений він на основі Акта перевірки. Проте ОСОБА_1 з посиланням на правову позицію Верховного суду зазначає, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» звернулося до Державної податкової служби України зі скаргою на податкові повідомлення-рішення від 24.02.2026 №303/ж10/31-00-07-02-02-24 та №304/ж10/31-00-07-02-02-24 прийняті за результатами вказаної перевірки Головного управління ДПС у Кіровоградській області. Наразі ДПС України прийнято рішення про продовження розгляду скарги, тому відсутні підстави стверджувати про законність та обґрунтованість Акта перевірки, а отже такий документ не може бути визнаний доказом його вини за відсутності інших доказів у справі.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, у поданих 22 квітня 2026 року поясненнях просив суд розглянути справу за його відсутності у зв`язку з неможливістю прибути до суду за сімейними обставинами.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Так, п. 11 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Частиною першою ст. 155-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
При розгляді справи судом досліджено наявні в матеріалах справи докази: протокол про адміністративне правопорушення № 002700 від 09 березня 2026 року, в якому зазначені обставини скоєного правопорушення; акт фактичної перевірки ТОВ «Євро Смарт Пауер» від 03 лютого 2026 року, наказ ГУ ДПС у Кіровоградській області від 26 січня 2026 року про проведення фактичної перевірки, направлення на перевірку від 29 січня 2026 року, Додатки 1 та 4 до акта фактичної перевірки, опис готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків від 29 січня 2026 року, Х-звіт за 29 січня 2026 року.
З акту фактичної перевірки вбачається, що перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій через РРО ф.н. НОМЕР_2 для підакцизних товарів без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: TBE Heetsse (дані фіскальних чеків оформлено Додатком 1, що додається). 
ОСОБА_1 вказує, що він є керівником підприємства та до його посадових обов`язків не належить здійснення касово-розрахункових операцій через РРО, а також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме він здійснював відповідні розрахункові операції або мав фактичну можливість впливати на їх проведення.
Аналізуючи наведене, суд зазначає, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Згідно з статтею 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
ОСОБА_1 не заперечує, що він є директором ТОВ «Євро Смарт Пауер».
Згідно з положеннями ч. 4, 1, 2 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). 
Таким чином, оскільки директор товариства здійснює управління його поточною діяльністю, яка серед іншого, включає і організацію здійснення розрахункових операцій, він може бути суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП як посадова особа.
ОСОБА_1 зазначає, що до його посадових обов`язків не належить здійснення розрахункових операцій, які здійснюються оператором АЗС, який повинен забезпечити попереднє програмування РРО щодо відображення кодів УКТ ЗЕД, проте доказів на підтвердження зазначеного (наприклад, посадової інструкції) не надав. Крім того, ОСОБА_1 не спростував належними доказами, що функції з організації здійснення розрахункових операцій не належать до його компетенції як директора суб`єкта господарювання.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що у протоколі відсутня конкретизація того, які саме дії або бездіяльність були допущені ним, коли, за яких обставин та у чому полягає їх протиправність, суть конкретного порушення, яке ставиться йому у вину, не розкрита суд зазначає наступне.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій.
Диспозиція вказаної статті є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму статті 155-1 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.
Так,  п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Таким чином, суд, оцінивши фабулу правопорушення, зазначену у протоколі, на відповідність вказаним вимогам закону, дійшов висновку, що вона містить всі необхідні відомості, а суть правопорушення розкрита шляхом зазначення про проведення розрахункових операцій через РРО, Ф.Н. 3001176125, для підакцизних товарів без використання режиму програмування із застосуванням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Також протокол містить посилання на положення закону, порушення якого було допущено суб`єктом правопорушення, а саме п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Отже, суть (об`єктивна сторона) адміністративного правопорушення, викладена у протоколі, відповідає диспозиції ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності суд зазначає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Як слідує з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.
Таким чином, законодавець встановив граничні строки застосування адміністративного стягнення, встановивши строкове обмеження, зокрема, для триваючого правопорушення, а саме: три місяці з дня виявлення правопорушення. Таким чином, зазначений обмежувальний строк полягає у тому, що стягнення до особи не може бути застосовано пізніше трьох місяців із дня виявлення правопорушення.
Вирішуючи питання, з якого моменту слід вважати правопорушення виявленим, суддя звертає увагу на те, що у даному випадку відлік трьохмісячного строку слід починати з дня, коли суб`єкт, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, дізнався про вчинення порушення, тобто під час проведення перевірки, яка згідно з відомостями акту тривала за 29.01.2026 до 03.02.2026. Таким чином, на момент розгляду справи судом тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності не сплив.
Отже, посилання ОСОБА_1 про те, що реалізація товару без використання режиму програмування найменування товару із зазначенням коду товарної під категорії УКТ ЗЕД, відбулася 20.01.2026, з моменту чого минув трьохмісячний строк притягнення до відповідальності спростовуються наведеним судом обґрунтуванням щодо обрахування таких строків з дня виявлення правопорушення, яке тривало від моменту його вчинення до дня виявлення контролюючим органом.
Разом з тим, проаналізувавши доводи ОСОБА_2 про недоведеність належними доказами факту вчинення порушення проведення розрахунків, суд вказує наступне.
Відповідно до акту фактичної перевірки вбачається, дані фіскальних чеків оформлено Додатком 1, що додається до акта.
Додаток 1 до акту оформлений у виді таблиці із зазначенням назви підприємства «ТОВ «Євро Смарт Пауер», його адреса: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, буд. 3, фіскальний номер РРО 3001176125, підтип документа – касовий чек (реалізація), дата і ча операції – 20.01.2026 16:57:47, локальний номер документа 191127, фіскальний номер документа 191127, загальна сума – 150,00 грн, код товару згідно з УКТЗЕД – 0, найменування товару 240411001010#TBEHHEETSSE.
ОСОБА_1 , спростовуючи висновок органу, що здійснював фактичну перевірку, про відсутність у розрахунковому документі коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, зазначає, що такий код наявний у фіскальному чеку та зазначений поряд з найменуванням товару, про що надав до суду копію фіскального чеку № 191127 від 20.01.2026.
Дослідивши вказаний фіскальний чек, судом встановлено, що 20.01.2026 о 16:57:47 ТОВ «Євро Смарт Пауер» здійснено розрахункову операцію щодо продажу товару TBEHHEETSSE у кількості 1 шт вартістю 150,00 грн. При цьому рядок із зазначенням назви товару також містить цифрову комбінацію 2404110010.
Код УКТЗЕД – це класифікатор товару, який складається десятизначного числового коду. 
Відповідно до відомостей Пошукового інструменту кодів УКТЗЕД за обраними товарами за посиланням: https://business.diia.gov.ua/service/uktzed за пошуковим параметром коду «2404110010» відшукується товар – тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням.
Відкриті відомості мережі Інтернет за пошуковим запитом назви товару «TBEHHEETSSE» свідчать про те, що товар з такою назвою є тютюновмісними стіками для систем нагрівання тютюну.
Судом також взято до уваги, що ОСОБА_1 оскаржено повідомлення-рішення № 304/ж10/31-00-07-02-02-24 від 24.02.2026 року, яким до суб`єкта господарювання застосовано фінансову санкцію за виявлене під час фактичної перевірки порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Зі змісту скарги встановлено, що ТОВ «Євро Смарт Пауер» заперечується відсутність коду УКТ ЗЕД, на що вказано у акті перевірки та Додатку 1 до нього, з посиланням на фактичну наявність такого у фіскальному чеку поряд з найменуванням товару.
Згідно з рішенням Державної податкової служби України від 06.04.2026 строк розгляду скарги на вказане повідомлення-рішення продовжено до 04.05.2026.
Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 від 20 серпня 2015 року № 727 та Методичними рекомендаціями від 1 червня 2017 року № 396 акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.
Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.
Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.
Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. 
Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.06.2020 року по справі № 140/388/19.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
Крім того, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України також надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення - рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. 
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Євро Смарт Пауер» оскаржило прийняті на підставі акта перевірки податкові повідомлення-рішення за процедурою адміністративного оскарження до Державної податкової служби України. На дату розгляду справи процедура оскарження не завершена.
Таким чином, наявний у матеріалах справи акту перевірки не може слугувати належним та беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків.
Таким чином, за встановлених судом обставин акт перевірки контролюючого органу в розумінні положень ст. 56 Податкового кодексу України на момент судового розгляду є не узгодженим, порушення, виявлене та зафіксоване в акті перевірки щодо порушення порядку проведення розрахунків заперечується суб`єктом господарювання та оскаржується у встановленому законом порядку, тому, враховуючи, що предметом розгляду цієї справи є встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, на підставі поданих доказів, суд не може взяти до уваги акт перевірки, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки відсутні підстави стверджувати про законність та обґрунтованість вказаного акту за встановлених обставин на час розгляду справи. При цьому суд зауважує, що в межах розгляду цієї справи не встановлює правомірність дій контролюючого органу щодо виявлених порушень, а лише обмежується дослідженням та оцінкою поданих органом, уповноваженим на складання протоколу, доказів у справі на їх відповідність критеріям належності, допустимості та достатності. 
Суддя зазначає, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Як вбачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати перевірки та додатків до нього, які були предметом дослідження судом. 
Суд зазначає, що тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
За встановлених судом обставин протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є беззаперечними доказами, які б поза розумним сумнівом свідчили про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи зазначене, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд дійшов висновку про те, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ч. 1 ст. 155-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Ірина Петрівна Шинкаренко