Справа № 420/37344/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-САН" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-САН" звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 44005631) № UA500020/2025/000355/2 від 31.10.2025 року про коригування митної вартості товарів.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що з метою митного оформлення придбаного товару (санітарно-технічні вироби, виготовлені з кераміки, не з фарфору), позивачем було подано до митного органу митну декларацію та інші необхідні документи із визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною договору. Проте, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач вважає прийняте рішення митного органу протиправним та такими що підлягає скасуванню, оскільки винесене з порушенням положень Митного Кодексу України. Представник позивача наголошує на тому, що митний орган, в якості аргументу для прийняття рішення про коригування митної вартості товару вказує про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару, а саме вартості пакувальних матеріалів, витрат на страхування товару, витрат на перевезення товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Однак, позивач стверджує, що на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 МК України. Також було надано ряд документів, що визначені частинами третьою та четвертою статті 53 МК України, додатково на вимогу митного органу.
Ухвалою від 10.11.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 28.11.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Одеської митниці про розгляд справи № 420/37344/25 у судовому засіданні з викликом сторін у справі.
Від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким Одеська митниця вважає позовні вимоги необґрунтованими, наголошуючи, що у документах, які були надані позивачем до Одеської митниці з митною декларацією, містилися розбіжності, та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, що у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, послугувало підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів, а також відмови у митному оформлені товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 02.06.2025 року між ТОВ "ТЕХНО-САН" (Покупець) та HENAN LORY SANITARY WARE CO.,LTD (Продавець) був укладений контракт № 2025-0206CH.
На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів HENAN LORY SANITARY WARE CO.,LTD (Продавець) здійснив поставку на адресу Покупця відповідного товару: санітарно технічні вироби, виготовлені з кераміки, не з фарфору: унітаз компакт у комплекті з бачком, арматурою для зливу, кришкою для унітаза (сидіння) та кріпильними елементами LR-C640P Унітаз-компакт IMP н/п,3/6л,г/с+кришка мікроліфт-70компл.LR-C640X Унітаз-компакт IMP н/п,3/6л,к/с +кришка мікроліфт-80компл. Унітаз-компак т н/п, 3/6л, г/с+кришка-194компл. тощо / Код товару: 69109000 00.
31.10.2025 року ТОВ "ТЕХНО-САН" з метою здійснення митного оформлення поставленого за вказаним контрактом товару, подало до Одеської митниці митну декларацію №25UA500020008378U6, в якій митна вартість визначена за основним методом - за ціною контракту.
Разом із митною декларацією та під час подальших консультацій декларант ТОВ "ТЕХНО-САН" надав до митного оформлення: пакувальний лист; (0271), рахунок-фактура (інвойс); (0380), коносамент; (0705), навантажувальний документ (0730), зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками; (код 4104); тощо.
На електронний запит митниці, декларантом було додатково подано наступні документи: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційна пропозиція.
Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.
За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000355/2 від 31.10.2025 року.
В обставинах прийняття Рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів є більшим, ніж заявлено декларантом.
З огляду на рішення про коригування митної вартості товарів в №UA500020/2025/000355/2 від 31.10.2025 року, відповідачем були виявлені наступні розбіжності у документах, які були надані позивачем:
1. серед поданих до митного оформлення документів є коносамент № HLSZOE25080169 від 24.08.2025 (без відміток митного органу країни відправлення), в якому зазначено, що перевезення здійснювалось з порту QINGDAO (CN) до порту (розвантаження, доставки) СНHORNOMORSK (UA) на судні «MAERSKESSEX/535W», проте відповідно до графи 21 МД товар прибув на судні HARRISON (МН), що свідчить про перевантаження товару; 
2. відповідно наданого до митного оформлення інвойсу від 08.08.2025 №LR250808MT та п.3.1 контракту від 02.06.2025 №2025-0206СН поставка товарів здійснюється на умовах CIF CHORNOMORSK. Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. Однак, в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі;
3. відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування Декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наданому до митного оформлення у коносаменті HLSZOE25080169 від 24.08.2025 наявна фраза Freight Prepaid, тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
4. в мережі інтернет знайдено офіційну сторінку відправника товарів і проаналізовано відомості щодо продукції, яку він виготовляє (Електронний доступ: https://www.chinalory.com/products). Проте найменування товарів, що мали б таку торгівельну марку DELFI, яка зазначено в інвойсі від 08.08.2025 № LR250808MT не виявлено.
Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що належить до скасування, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить наступного.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 по справі №815/5791/17.
Із матеріалів справи суд встановив, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач подав до відповідача повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, зокрема, пакувальний лист, рахунок фактуру, коносамент, навантажувальний документ, зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками та ін.
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.
Так, щодо посилань у спірному рішенні на те, що серед поданих до митного оформлення документів є коносамент № HLSZOE25080169 від 24.08.2025 (без відміток митного органу країни відправлення), в якому зазначено, що перевезення здійснювалось з порту QINGDAO (CN) до порту (розвантаження, доставки) СНHORNOMORSK (UA) на судні «MAERSKESSEX/535W», проте відповідно до графи 21 МД товар прибув на судні HARRISON (МН), що свідчить про перевантаження товару, суд зазначає наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що поставка товару здійснювалася на умовах CIF CHERNOMORSK (Ukraine), що підтверджено зовнішньоекономічним контрактом, інвойсом та коносаментом.
Згідно з умовами Інкотермс 2020, умова CIF (Cost, Insurance and Freight) означає, що ціна товару включає в себе: вартість товару (Cost); вартість морського перевезення до порту призначення (Freight); страхування під час перевезення (Insurance).
Всі витрати на транспортування, страхування, навантаження, вивантаження, портові збори тощо, які входять до маршруту доставки до порту Чорноморськ, вже включені у вартість товару постачальником, оскільки це прямо випливає з умови CIF.
Витрати на навантаження/вивантаження не означає, що такі витрати не понесені або не враховані — вони вже є складовою договірної ціни, що підтверджено комерційними документами.
Митний орган не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що зазначена у документах ціна не включає відповідні витрати. 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 53 Митного кодексу України, митний орган зобов`язаний надавати обґрунтовані мотиви та докази сумнівів у достовірності вартості. Просте твердження про «відсутність відомостей» у супровідних документах таким доказом не є.
Пункт 6 частини першої статті 58 МК України, на який посилається митниця, стосується ситуацій, коли такі витрати не включені до митної вартості, проте в даному випадку ці витрати вже є включеними опосередковано, оскільки ціна на умовах CIF Чорноморськ не може формуватися інакше за міжнародними стандартами.
Судова практика підтримує підхід, що за умовами CIF обов`язок щодо включення витрат на доставку, навантаження, страхування і супутні витрати покладається на постачальника, а не на імпортера.
Це передбачає, що заявлена декларантом митна вартість на підставі контракту й інвойсу є достовірною, а відсутність деталізації витрат не є підставою для їх коригування.
Щодо посилань у спірному рішенні на те, що відповідно наданого до митного оформлення інвойсу від 08.08.2025 №LR250808MT та п.3.1 контракту від 02.06.2025 №2025-0206СН поставка товарів здійснюється на умовах CIF CHORNOMORSK. Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. Однак, в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі, суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу, що за комерційним інвойсом сторони погодили умови поставки товару CIF. Умови поставки CIF у редакціях "Інкотермс 2000" (Вартість, страхування і фрахт...) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця.
За умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.
Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, в даному випадку позивач не повинен додатково нести витрати на транспортування вантажу до порту та страхування товару.
Таким чином, вартість перевезення та страхування включається до вартості товару, що поставляється на умовах CIF, а відтак, якщо певні витрати вже включені до Контрактної вартості товару, відповідно митний орган не може запитувати додаткові документи з метою підтвердження їх числових показників. Оскільки поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення, перевалка тощо), для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
При цьому, згідно з умовами поставки СIF згідно з Інкотермс-2010 та відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту), всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах.
Таким чином, позивач надав до митного органу всі необхідні документи передбачені ст. 52-53 Митного кодексу України які не містять жодних розбіжностей, в яких відсутні ознаки підробки та вони містять всі відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Щодо посилань у спірному рішенні на те, що відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування Декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наданому до митного оформлення у коносаменті HLSZOE25080169 від 24.08.2025 наявна фраза Freight Prepaid, тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, суд зазначає наступне.
Поставка товару здійснювалася на умовах CIF CHERNOMORSK (Ukraine), що підтверджено зовнішньоекономічним контрактом, інвойсом та коносаментом. Згідно з умовами Інкотермс 2020, умова CIF (Cost, Insurance and Freight) означає, що ціна товару включає в себе:
- вартість товару (Cost);
- вартість морського перевезення до порту призначення (Freight);
- страхування під час перевезення (Insurance).
Всі витрати на транспортування, страхування, навантаження, вивантаження, портові збори тощо, які входять до маршруту доставки до порту Чорноморськ, вже включені у вартість товару постачальником, оскільки це прямо випливає з умови CIF.
Таким чином, відсутність окремих рядків у коносаменті або інвойсі щодо навантаження/вивантаження не означає, що такі витрати не понесені або не враховані вони вже є складовою договірної ціни, що підтверджено комерційними документами.
При цьому, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що зазначена у документах ціна не включає відповідні витрати.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 53 Митного кодексу України, митний орган зобов`язаний надавати обґрунтовані мотиви та докази сумнівів у достовірності вартості. Просте твердження про «відсутність відомостей» у супровідних документах таким доказом не є.
Пункт 6 частини першої статті 58 МК України, на який посилається митниця, стосується ситуацій, коли такі витрати не включені до митної вартості, проте в даному випадку ці витрати вже є включеними опосередковано, оскільки ціна на умовах CIF Чорноморськ не може формуватися інакше за міжнародними стандартами.
Щодо посилань у спірному рішенні на те, що в мережі інтернет знайдено офіційну сторінку відправника товарів і проаналізовано відомості щодо продукції, яку він виготовляє (Електронний доступ: https://www.chinalory.com/products). Проте найменування товарів, що мали б таку торгівельну марку DELFI, яка зазначено в інвойсі від 08.08.2025 № LR250808MT не виявлено, суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу на відсутність законодавчої норми, що надає митному органу право оцінювати веб-сайти постачальників як офіційне джерело інформації про номенклатуру або торговельні марки. Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, митна вартість визначається насамперед за ціною, фактично сплаченою за товар, за умови подання належним чином оформлених документів. Інтернет-ресурси не є належним джерелом інформації для оспорювання достовірності інвойсу або контракту, які подані декларантом. Інформація, розміщена на комерційних сайтах, є динамічною, неповною та не гарантує відображення всього асортименту продукції.
При цьому, той факт, що на веб сторінці відправника не виявлено конкретне найменування товару з маркуванням DELFI, не свідчить про те, що така продукція ним не виробляється або не постачається. Також слід зазначити, що постачальники можуть реалізовувати товари під private label (торговельними марками замовників), що прямо не зазначаються на загальнодоступних ресурсах.
Подані позивачем документи містять повну інформацію, яка відповідає вимогам МК України: інвойс, контракт, транспортні документи та сертифікати підтверджують дійсність операції, обґрунтованість заявленої митної вартості та умови поставки CIF CHERNOMORSK (Ukraine).
Щодо посилань в оскаржуваному рішенні, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС Держмитслужби України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 280/1824/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а та від 08.02.2019 року у справі № 825/648/17 тощо.
При цьому, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Суд звертає увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.55 МК України та наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.
Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.
У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей у документах, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняте на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є таким, що належать до скасування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що відповідач по справі прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000355/2 від 31.10.2025 року за відсутності обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями у поданих документах, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, відповідач діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу - за ціною договору.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 2828,06 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,  
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-САН" (адреса: вул. Портова, 2б, м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67701, код ЄДРПОУ 45681777) до Одеської митниці (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000355/2 від 31.10.2025 року.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-САН" сплачений судовий збір у сумі 2828,06 грн (дві тисячі вісімсот двадцять вісім гривень шість копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів