Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/460/26
Провадження №2/338/656/26
12 травня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у підготовчому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :

27 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка проживала та була зареєстрована у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_2 розпорядилася належним їй майном на випадок смерті та склала заповіт, яким усе майно, де б воно не було та з чого б не складалося, заповіла позивачці - ОСОБА_1 .
Позивачка зазначає, що на час смерті матері разом зі спадкодавицею не проживала та за місцем її проживання зареєстрована не була. У домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті спадкодавиці, крім неї, ніхто не проживав та не був зареєстрований.
У лютому 2026 року під час впорядкування документів позивачка дізналася про те, що за життя її мати склала заповіт, яким заповіла їй усе належне майно. Після виявлення зазначеного заповіту позивачка звернулася за оформленням спадкових прав, однак встановила, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері нею пропущено.
Позивачка вказує, що у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини їй не було відомо про існування заповіту, складеного на її користь, спадкова справа після смерті матері не заводилася, будь-яких повідомлень від нотаріуса або інших осіб щодо необхідності оформлення спадкових прав вона не отримувала, а інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає.
З огляду на наведене позивачка вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.
Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача - Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області - у підготовче судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві представник відповідача позовні вимоги визнав, просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, зважаючи на неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Отже, саме по собі визнання позову відповідачем не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи наявні передбачені законом підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також чи не порушуватиме таке рішення права, свободи або інтереси інших осіб.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з частиною першою статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що передбачено статтею 1233 ЦК України.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або, в передбачених законом випадках, уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом зазначеної норми, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності сукупності таких умов: спадкоємець мав право на спадкування; у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини; пропуск такого строку зумовлений поважними причинами; визначення додаткового строку не порушує прав інших спадкоємців або інших заінтересованих осіб.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця щодо своєчасного вчинення дій, необхідних для прийняття спадщини. При цьому питання поважності причин пропуску строку повинно вирішуватися судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх встановлених обставин справи, поведінки спадкоємця, наявності або відсутності інших спадкоємців, часу звернення особи після усунення відповідних перешкод, а також балансу між стабільністю цивільного обороту та необхідністю забезпечення реального здійснення особою спадкових прав.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лесівка Богородчанського району Івано-Франківської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Лесівка Богородчанського району Івано-Франківської області.
Зі свідоцтва про народження вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а отже, належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті своєї матері.
З довідки сільського голови Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 35 від 05 лютого 2026 року вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за цією адресою ніхто не був зареєстрований.
З цієї ж довідки вбачається, що від імені ОСОБА_2 в Нивочинській сільській раді було посвідчено заповіт, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 161.
З дослідженої судом копії заповіту від 30 серпня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалося, у тому числі житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Лесівка Богородчанського району Івано-Франківської області, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Нивочинської сільської ради Стефанців М. М. та зареєстровано в реєстрі за № 161.
Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавиці та одночасно особою, на користь якої ОСОБА_2 склала заповіт щодо належного їй майна.
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Отже, матеріали справи не містять відомостей про осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, а також не містять даних про наявність інших спадкоємців, права яких могли б бути порушені визначенням позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Суд також враховує, що відповідач - Старобогородчанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, яка представляє інтереси відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини, позов визнав, заперечень проти визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини не подав, про наявність інших спадкоємців або інших осіб, права яких можуть бути порушені задоволенням позову, суду не повідомив.
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, суд враховує, що позивачка є дочкою спадкодавиці, тобто спадкоємцем першої черги за законом. У зв`язку з цим сама лише необізнаність позивачки про наявність заповіту не може оцінюватися судом ізольовано та автоматично визнаватися достатньою підставою для визначення додаткового строку, оскільки як спадкоємець першої черги вона мала право на спадкування після смерті матері також за законом.
Разом із тим у цій конкретній справі суд оцінює не лише посилання позивачки на необізнаність про існування заповіту, а всю сукупність встановлених обставин.
Так, позивачка на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавицею не проживала, за місцем її проживання зареєстрована не була, а отже, не вважається такою, що прийняла спадщину в силу частини третьої статті 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, що унеможливлювало здійснення нотаріусом дій щодо повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини та наявність заповіту. Матеріали справи не містять відомостей про те, що будь-які інші спадкоємці прийняли спадщину або оформили спадкові права після смерті спадкодавиці. Також відсутні дані про те, що територіальна громада оформила право власності на відповідне майно як на відумерлу спадщину.
Суд бере до уваги і те, що після виявлення у лютому 2026 року заповіту, складеного на її користь, позивачка у розумний строк звернулася до суду з цим позовом, що свідчить про відсутність з її боку тривалого безпідставного зволікання після того, як їй стало відомо про існування заповіту та необхідність оформлення спадкових прав.
Крім того, заповіт як особисте розпорядження спадкодавця на випадок смерті є формою реалізації свободи заповіту. Суд, вирішуючи питання про визначення додаткового строку, повинен враховувати не лише формальне пропущення шестимісячного строку, а й необхідність забезпечення можливості виконання волі спадкодавця за умови, якщо це не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.
У цій справі визначення позивачці додаткового строку не створює для неї автоматичного права власності на спадкове майно, а лише надає їй можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Питання про склад спадкового майна, наявність чи відсутність інших спадкоємців, дійсність заповіту та можливість видачі свідоцтва про право на спадщину підлягатимуть перевірці нотаріусом у межах спадкової справи відповідно до вимог закону.
За таких обставин суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини у своїй сукупності свідчать про наявність поважних причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , а визначення їй додаткового строку відповідатиме завданню цивільного судочинства, принципу справедливості, забезпечить можливість реалізації спадкових прав та не порушить прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб.
З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а позивачці слід визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначений судом строк у два місяці є достатнім для звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відповідає характеру необхідної процесуальної дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим суд враховує, думку позивачки, яка не заявляв вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач Старобогородчанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, ст. 1220, 1266, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 12, 141, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити. 
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті її мами ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лесівка, Богородчанського (тепер Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, тривалістю два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 14 травня 2026 року.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Старобогородчанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: 77712, Івано-Франківська область Івано-Франківський район селі Старі Богородчани, вулиця Франка, 1, код ЄДРПОУ: 40154315.

Суддя: