ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2026 р. Справа№ 910/10976/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Алданової С.О. 
Євсікова О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2026, повний текст якої складено і підписано 12.02.2026
у справі №910/10976/25 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом ОСОБА_1 
до 1. Хмельницької обласної державної адміністрації
2. Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)
про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом загальних (парафіяльних) зборів, зобов`язання скасувати розпорядження, визнання недійним статуту релігійної громади у новій редакції,
В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) (далі - відповідач-1) та Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) (далі - відповідач-2) про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом загальних (парафіяльних) зборів, зобов`язання скасувати розпорядження, визнання недійним статуту релігійної громади у новій редакції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2023 відбулись Загальні збори (Парафіяльні збори) членів релігійної організації відповідача-2, оформлені протоколом №3, за результатами яких було прийнято статут організації у новій редакції, що був зареєстрований розпорядженням першого заступника начальника відповідача-1 №371/2023-р від 12.05.2023. Втім позивач зазначає, що проведення цих загальних зборів відбулось без дотримання вимог статуту щодо порядку їх скликання та з порушенням чинного законодавства, а тому статут відповідача-2, у новій редакції підлягає визнанню недійним 
Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав статті 20 і 30 Господарського процесуального кодексу України, статті 8, 12, 14 та 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», статтю 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», статтю 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також на статті 6, 9 і 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рух справи 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/10976/25 позовну заяву повернуто заявнику.
Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) про скасування розпорядження про реєстрацію статуту релігійної організації в новій редакції не є такою, що пов`язана із іншими позовними вимогами, заявленими до відповідача-2, та не спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/10976/25 та ухвалити нове рішення, яким передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/10976/25 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/10976/25 скасовано. Матеріали справи №910/10976/25 передано на стадію вирішення питання про відкриття провадження в порядку, визначеною Главою 2 Розділу ІІІ ГПК України.
08.12.2025 матеріали справи надійшли до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст оскарженої ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 постановлено:
- закрити провадження у справі №910/10976/25 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) про зобов`язання Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) скасувати розпорядження Першого заступника начальника Хмельницької обласної військової адміністрації від 12.05.2023 року №371/2023-р "Про реєстрацію статуту Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) у новій редакції" на підставі п. 3 ч. 1 ст. 232 ГПК України;
- передати справу №910/10976/25 за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом загальних (парафіяльних) зборів, визнання недійним статуту релігійної громади у новій редакції до Господарського суду Хмельницької області (29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, Майдан Незалежності, буд. 1).
Цією ухвалою суд розділив позовні вимоги, за якими провадження за однією частиною вимог було закрито, а іншу частину передано за підсудністю до іншого суду.
Зокрема, суд закрив провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 232 ГПК України в частині вимог до відповідача-1 з огляду на те, що у справі №910/7900/23 винесено ухвалу про закриття провадження між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
В частині позовних вимог до відповідача-2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 та ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України суд мотивував ухвалу тим, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) станом на дату подання позовної заяви є: 29005, м. Хмельницький, вул. Вайсера, буд. 15, а тому позов в цій частині підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Хмельницької області. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу №910/10976/25 передати до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.
А саме апелянт посилається на те, що заявлені у даній справі позовні вимоги хоч і стосуються одного і того ж предмета, проте не можна вважати, що між сторонами вже було вирішено спір про той самий предмет, оскільки позови не збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
Зокрема, позивач вказав, що у справі №910/7900/23 предметом позову було оскарження розпорядження органу державної влади та реєстраційних дій щодо державної реєстрації статуту релігійної організації у новій редакції. Підставами позову визначено порушення процедури державної реєстрації та перевищення повноважень суб`єктом владних повноважень при здійсненні реєстраційних дій. Спір стосувався правомірності дій органу державної влади як суб`єкта державної реєстрації, а не внутрішніх рішень релігійної організації. Підставами позову у даній справі є:
проведення неуповноваженими членами, які ніколи не були членами релігійної громади, так званих зборів релігійної громади, які оформлені протоколом № 3 від 07 травня 2023 року, прийняття нової редакції статуту Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), а також винесення Розпорядженням Першого заступника начальника Хмельницької обласної військової адміністрації від 12.05.2023 року № 371/2023-р. 
зобов`язання скасувати Розпорядженням Першого заступника начальника Хмельницької обласної військової адміністрації від 12.05.2023 №371/2023-р є похідною позовною вимогою, яка походить саме від позовних вимог щодо визнання протиправними рішень прийнятих на загальних зборах та оформлених протоколом № 3 від 07.05.2023 р. та статуту релігійної громади у новій редакції.
Отже, Позивач вказує, що предметом цього позову є: визнання недійсними рішень загальних зборів релігійної громади, визнання недійсним статуту у новій редакції та похідна вимога про зобов`язання скасувати відповідне розпорядження органу державної влади. Підставами позову є відсутність членства в релігійній громаді у осіб, які приймали рішення від імені релігійної громади, непроведення належних загальних зборів та прийняття статуту неуповноваженими особами. Таким чином, спір стосується внутрішніх корпоративно-організаційних рішень релігійної організації та їх правових наслідків. З огляду на викладене, підстави цього позову є відмінними від підстав раніше поданого позову, від якого позивач відмовився, що виключає можливість визнання позовів тотожними та підтверджує правомірність і допустимість звернення Позивача до суду з цим позовом.

Доводи та заперечення Відповідачів

У своєму відзиві на апеляційну скаргу Відповідач-1 з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржене рішення без змін посилаючись на те, що позовна вимога Позивача у справі №910/10976/25 - Зобов`язати Хмельницьку обласну державну адміністрацію (Хмельницьку обласну військову адміністрацію) скасувати Розпорядження Першого заступника начальника Хмельницької обласної військової адміністрації від 12.05.2023 року №371/2023-р «Про реєстрацію статуту Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) у новій редакції», є тотожною з вимогою у справі №910/7900/23 - визнання протиправним і скасування розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) № 371/2023-р від 12.05.2023 адже, вона стосується того ж самого предмета спору та обґрунтовується тими самими обставинами, та її перефразування не змінює суті позовної вимоги, оскільки призводить до припинення дії одного і того ж індивідуального адміністративного акту.
Відповідач-2 не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Про розгляд справи повідомлений належним чином в його електронному кабінеті, про що в матеріалах міститься довідка про доставку електронного документа про вручення йому ухвали суду від 24.03.2026 про відкриття апеляційного провадження. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10976/25 та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 у справі №910/10976/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 24.04.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 24.04.2026 (включно).

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу у цій справі скасувати, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/7900/23 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Релігійна організація "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" про визнання протиправним та скасування розпорядження та за позовом ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до Хмельницької обласної військової адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження № 371/2023- р від 12.05.2023. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація) №371/2023-р від 12.05.2023 "Про реєстрацію статуту Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" у новій редакції є безпідставним та незаконним, оскільки державний орган порушив вимоги чинного законодавства, неналежним чином виконав свої обов`язки, та не перевірив, що подані на перереєстрацію протокол і статут релігійної громади від 07.05.2023 складені не уповноваженими особами, які не є членами релігійної громади, без оголошення, повідомлень і фактичного проведення парафіяльних зборів. 
Матеріально-правовою підставою позову Позивач обрав ст.ст. 11, 19, 35, 37 Конституції України, ст. 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 8, 12, 14, 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійних організацій».
У даній справі №910/7900/23 було винесено рішення Господарського суду м. Києва від 08.02.2014, яким у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити.
Крім того, ОСОБА_2 також звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 у справі №910/7900/23 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано до Північного апеляційного господарського суду заяви про відмову від позову з вимогами про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання незаконною та скасування державної реєстрації.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 заяву про відмову від позову від 08.09.2025 представника ОСОБА_1 та заяву про відмову від позову від 29.09.2025 ОСОБА_2 задоволено.
Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Релігійна організація "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)", про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання незаконною та скасування державної реєстрації.
Прийнято відмову ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, від позову до Хмельницької обласної військової адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження.
Визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 у справі №910/7900/23.
Провадження у справі №910/7900/23 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Релігійна організація "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)", про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання незаконною та скасування державної реєстрації та за позовом ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до Хмельницької обласної військової адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження - закрито.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дійшов до висновку про закриття провадження у справі №910/10976/25 в частині вимог до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) у зв`язку із наявністю ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у справі №910/7900/23, яка набрала законної сили, про закриття провадження між тими самими сторонами, про той самий предмет (скасування розпорядження №371/2023-р від 12.05.2023 "Про реєстрацію статуту Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)") і з тих самих підстав (недійсність рішення Загальних (парафіяльних) зборів, оформлених протоколом №3 від 07.05.2023, внаслідок порушення порядку їх скликання та проведення, встановленого статутом, та положень ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації"), 
Також зважаючи на те, що місцезнаходженням Релігійної організації "Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) станом на дату подання позовної заяви є: 29005, м. Хмельницький, вул. Вайсера, буд. 15 (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), суд першої інстанції, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 та ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України, дійшов висновку передати позов за підсудністю до Господарського суду Хмельницької області.
За результатами апеляційного перегляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість цього судового рішення з таких підстав. 

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції 

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 1 статті 175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).
Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.
Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 цього Кодексу, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.
При цьому для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою (постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №904/2759/20).
Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
З наведених норм права вбачається, що позивач у позові повинен зазначити зміст позовних вимог, обставини, якими він обґрунтовує ці вимоги, а також правові підстави позову.
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Чинні процесуальні норми Господарського процесуального кодексу України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави (постанови Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21, від 28.06.2023 у справі №910/1182/23, від 18.03.2021 у справі №909/783/20, від 16.11.2021 у справі №910/694/21).
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.
З урахуванням зазначеного, здійснення судом всебічного аналізу предмета і підстав заявленого позову сприяє з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Така правова позиція є сталою, послідовною та висловлена у низці постанов Верховного Суду від 26.02.2022 у справі №06/785/21, від 14.12.2022 у справі № 910/16463/21, від 02.03.2023 у справі №925/1662/21, від 14.09.2023 у справ № 920/874/22.
У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі №170/499/23 зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Правова позиція суду апеляційної інстанції

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження в частині вимог до Хмельницької ОДА (відповідач-1), на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з наявністю рішення у тотожній справі №910/7900/23.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне. 
Колегія вважає що суд першої інстанції припустився істотної процесуальної помилки, застосувавши спрощений підхід до оцінки тотожності позовів та закривши провадження за п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
За загальним правилом та сталою судовою практикою, для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України закон вимагає одночасної й абсолютної наявності трьох елементів: тотожності сторін, тотожності предмета і тотожності підстав позову. Якщо хоча б один елемент не збігається, закриття провадження є прямим порушенням конституційного права на судовий захист (ст. 55 Конституції України).
У справі що розглядається суд першої інстанції помилково ототожнив підстави обох позовів, оскільки у первісній справі №910/7900/23 підставою позову були зовнішні юридичні факти, а саме порушення процедури державної реєстрації та перевищення повноважень державним органом, адже позивач посилався на незаконні та безпідставні органу державної влади. Таким чином предметом цього позову було безпосереднє скасування індивідуального акта суб`єкта владних повноважень розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації. Разом з тим у справі що розглядається №910/10976/25 підставою позову є внутрішні юридичні факти (корпоративний спір), а саме відсутність членства в релігійній громаді у осіб, які голосували про проведення парафіяльних зборів як таких та ухвалення статуту неуповноваженими суб`єктами. Таким чином предметом є визнання недійсними рішень Загальних зборів релігійної громади та її Статуту. Вимога щодо державної адміністрації змінила свій процесуальний статус і стала похідною вимогою (ст. 20 ГПК України), яка автоматично залежить від вирішення питання про недійсність рішень громади.
Отже, у цьому випадку суд апеляційної інстанції враховує, що позивач змінив посилання на норми матеріального права та доповнив свої вимоги позову принципово новими обставинами, які не досліджувалися раніше (а саме - легітимність статусу учасників зборів), тому відсутні підстави вважати, що позови є тотожними. Матеріально-правові вимоги у справах №910/7900/23та №910/10976/25 є різними.
Окрім того, з точки зору дотримання права особи на судовий захист колегія враховує таке.
Відповідно до матеріалів справи, Господарський суд міста Києва у рішенні від 08.02.2024 у справі №910/7900/23 самостійно вказав позивачу на неналежність обраного способу захисту. Суд прямо зазначив, що скасування розпорядження ОВА не відновлює порушене право, а належним і ефективним способом захисту є саме визнання недійсним статуту релігійної організації у новій редакції.
Враховую це, позивач, керуючись вказівками суду, звернувся до апеляційного суду у справі №910/7900/23 із заявою про відмову від неефективного позову, щоб припинити безрезультатний процес, після чого подав новий позов у справі що розглядається, повністю адаптований до вимог закону та критерію ефективності, що були визначені судом.
У справі №910/7900/23 предметом позову було виключно скасування розпорядження ОДА (адміністративний акт), Позивач оскаржував процедуру реєстрації (дії державного органу). Разом з тим, у справі що розглядається №910/10976/25 підставою позову є порушення корпоративного порядку скликання та проведення зборів (внутрішньоорганізаційні порушення самої релігійної громади), додано нові вимоги: визнання недійсним рішення загальних зборів (протоколу) та визнання недійсним статуту. Вимога про скасування розпорядження ОДА в даному випадку є похідною від вимоги про недійсність рішення зборів. Отже, матеріально-правові вимоги у справах №910/7900/23та №910/10976/25 є різними.
Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що позови у справах №910/7900/23 та №910/10976/25 не є тотожними, оскільки збіг лише однієї вимоги (скасування розпорядження) за умови зміни підстав та розширення предмета (оскарження протоколу зборів) не дає підстав для закриття провадження.
З огляду на хронологію зазначених процесуальних подій та фактичні обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд припустився надмірного формалізму та неповно врахував принцип юридичної визначеності, адже спір по суті у первісній справі №910/7900/23 не був вирішений, тому право позивача на судовий захист у спірній ситуації залишилося нереалізованим.

Щодо ефективного способу захисту прав

З матеріалів випливає, що у справі №910/7900/23 суд відмовив у позові саме через обрання неналежного способу захисту. Суд вказав, що оскарження лише розпорядження ОДА без оскарження рішень громади (протоколу) не відновлює право позивача.
Позивач, врахувавши зауваження суду, подав новий позов, де головною вимогою є визнання недійсним протоколу зборів. Позбавлення позивача права на розгляд цієї вимоги по суті є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини (право на доступ до правосуддя). Якщо суд першої інстанції вважав, що вимога до ОДА тотожна, він мав розглядати вимоги до Релігійної громади (протокол та статут) як основні, оскільки вони раніше не були предметом судового розгляду.

Щодо територіальної підсудності

Закривши провадження щодо Хмельницької ОДА (яка знаходиться в м. Хмельницький), суд першої інстанції дійшов висновку, що справа більше не підсудна Господарському суду м. Києва, оскільки відповідач-2 знаходиться в м. Хмельницький.
Однак, оскільки закриття провадження щодо відповідача-1 було передчасним та помилковим, то і висновок про передачу справи до Хмельницької області є помилковим.
Згідно зі ст. 29 ГПК України, позивач має право вибору між кількома судами, якщо позов пред`являється до кількох відповідачів (за місцем знаходження одного з них).
Отже, колегія вважає, що оскаржена ухвала перешкоджає доступу до правосуддя, а тому справу що розглядається слід повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті всіх вимог (до обох відповідачів). Скасування ухвали про закриття провадження щодо Хмельницької обласної державної адміністрації відновлює належність справи №910/10976/25 до територіальної юрисдикції Господарського суду міста Києва.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Стаття 280 ГПК України передбачає, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженої ухвали мало місце порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 у справі №910/10976/25 скасувати.
Матеріали справи №910/10976/25 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков