ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2011 р.  cправа № 2a-4042/10/0970
м. Івано-Франківськ

Iвано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Чуприни О.В.
за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є. 
представника позивача: приватного підприємства ‘‘Лев’’–Хробатин Н.І.
представника відповідача: Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську – Григоріва В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства ‘‘Лев’’до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №0004521502/0 від 29.06.2010 року, за №0004521502/1 від 27.07.2010 року, за №0004521502/2 від 25.08.2010 року та за №0004521502/3 від 08.11.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство ‘‘Лев’’(далі –позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську (діла –відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №0004521502/0 від 29.06.2010 року, за №0004521502/1 від 27.07.2010 року, за №0004521502/2 від 25.08.2010 року та за №0004521502/3 від 08.11.2010 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’протиправно винесені податкові повідомлення-рішення про стягнення 1 744,00 грн. заборгованості з податку на додану вартість та 87,20 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій. Висновки акту перевірки від 11.06.2010 року за №10706/15-2/20543228, на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, приватне підприємство ‘‘Лев’’у відповідності до вимог підпункту ‘‘а’’пункту 17.2 статті 17 вказаного Закону до початку камеральної перевірки, яка проводилася державною податкової інспекцією у червні 2010 року, самостійно виявило факт заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий і березень 2010 року та надіслало 18.05.2010 року до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську уточнюючі розрахунки за №60308 та за №60310.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім того, пояснила суду, що платник податку відповідно до вимог пункту 17.2 статті 17 Закону України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’, чинного на час виникнення між сторонами правовідносин, наділений правом подавати до органів державної податкової служби уточнюючі розрахунки у разі, якщо до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів. Реалізуючи таке право, позивач до початку камеральною перевірки подав до відповідача уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість за №60308 та за №60310, виправивши таким чином самостійно виявлені помилки одночасно у деклараціях за лютий та березень 2010 року. Втім, відповідач безпідставно не врахував при проведенні перевірки у червні 2010 року дані вказаних уточнюючих розрахунків та зробив необґрунтований висновок про передчасне збільшення позивачем у березні 2010 року суми, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на 1744,00 грн., так як такі показники позивачем повинні були враховані в травні 2010 року за результатами їх уточнення. Разом з тим, штраф в розмірі 5% від суми заниження, передбачений підпунктом ‘‘а’’пункту 17.2 вказаного Закону в уточнюючому розрахунку позивачем не вказаний та не сплачений. Просила позов задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав суду письмове заперечення проти адміністративного позову, та пояснив суду, що в зв`язку з поданим позивачем уточнюючим розрахунком зі сплати податку на додану вартість за березень 2010 року у травні 2010 року Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську направлено приватному підприємству ‘‘Лев’’запрошення для проведення камеральної перевірки. Актом перевірки від 11.06.2010 року №10706/15-2/20543228 встановлено заниження позивачем значення рядка 27 податкової декларації позивача за березень 2010 року з податку на додану вартість в сумі 1744,00 грн. Вказаним порушено вимоги підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України ‘‘Про податок на додану вартість’’, тому податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення за №0004521502/0 від 29.06.2010 року, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на вказану суму та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 87,20 грн. Податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, вказані позивачем в уточнюючому розрахунку від 18.05.2010 року, тобто, до початку камеральної перевірки, повинні враховуватися саме в травні, а не березні 2010 року. Зазначив, що позивачем передчасно в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за березень 2010 року враховано значення рядка 8.5 уточнюючого розрахунку за лютий 2010 року в сумі 1744,00 грн., безпідставно збільшивши суму, яка підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, оскільки звітнім (податковим) періодом при поданні зазначеного уточнюючого розрахунку є саме травень 2010 року, про що свідчить значення рядка 02 зазначених уточнюючих розрахунків та дата його реєстрації в податковому органі. Крім того, позивачем в уточнюючому розрахунку не вказано та не сплачено до бюджету 87,20 грн. штрафних санкцій, що передбачені підпунктом ‘‘а’’пункту 17.2 статті 17 Закону України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’. 
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких мотивів.
Судом встановлено, що позивачем 18.05.2010 року за №60308 подано до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із самостійно виявленими помилками за лютий 2010 року (а.с. 38). Як вбачається з розрахунку, позивачем в декларації за лютий 2010 року помилково не враховано суму податкового кредиту в 1746,00 грн. (рядок 3.3 колонка Б уточнюючого розрахунку). Внаслідок цього встановлено, що дані рядків 21 та 22.2 декларації з податку на додану вартість за лютий 2010 року помилково занижені на 1746,00 грн., відтак зазначена сума не була перенесена до рядка 23.1 декларації із вказаного виду зобов`язання за березень 2010 року. 
18.05.2010 року за №60310 позивачем подано до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із самостійно виявленими помилками за березень 2010 року (а.с. 40). Розрахунок свідчить, що приватним підприємством ‘‘Лев’’в березні 2010 року помилково занижено податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 6 928,00 грн. (рядок 3.3 уточнюючого розрахунку за березень 2010 року), і відповідно, з урахуванням уточнюючого розрахунку за №60308, проведено уточнення показників рядків 20, 23, 23.1, 23.2 та 27 декларації за березень 2010 року.
Підставність збільшення від`ємного значення із податку на додану вартість за лютий та березень 2010 року в розмірі 1746,00 грн. та 6 928,00 грн. відповідно підтверджено позивачем розшифровкою податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за №60309 та за №60312, поданих відповідачу 18.05.2010 року одночасно із реєстрацією уточнюючих розрахунків (а.с. 39, 41), а також відповідними податковими накладними за лютий та березень 2010 року на вказані суми, належними чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 85-93).
Таким чином, позивачем проведено уточнення показників декларації за лютий 2010 року в даних рядків 21, 22.2 у зв`язку із помилковим їх заниженням на 1746,00 грн. та за березень 2010 року у зв`язку із завищенням значення рядка 27 на 8 672,00 грн. 
Відповідно до податкової декларації за березень 2010 року, поданої приватним підприємством ‘‘Лев’’до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську, значення рядка 27 ‘‘Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду’’становить 36 756,00 грн. Залишок від`ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 23) становить 5 314,00 грн. (а.с. 33, 34). 
Згідно уточнюючого розрахунку за №60310 податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2010 року, яка подана до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську 18.05.2010 року, позивачем, із врахуванням уточнюючого розрахунку за лютий 2010 року за №60308, поданого в той же день, в рядку 23.2 податкової декларації за березень 2010 року вказано значення в розмірі 7 058,00 грн. (а.с. 40). Позивачем, враховуючи дані уточнюючого розрахунку збільшено від`ємне значення рядка 23 податкової декларації за березень 2010 року на 1744,00 грн., тобто, фактично зменшено на цю суму податкове зобов`язання з податку на додану вартість за той же період. Разом з тим, даних щодо нарахування та сплати штрафних санкцій у зв`язку з поданням уточнюючого розрахунку в ньому не зазначено.
Проведеною Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську камеральною перевіркою податкової декларації з податку на додану вартість підприємством ‘‘Лев’’за березень 2010 року (акт від 11.06.2010 року за №10706/15-2/20543228) встановлено, що позивачем завищено значення рядка 23 ‘‘Залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду’’на 1744,00 грн., внаслідок чого занижено значення рядка 27 декларації ‘‘Сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду’’на цю суму (а.с. 15).
На підставі вказаного вище акта перевірки за порушення вимог підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України ‘‘Про податок на додану вартість’’та відповідно до підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’, податковим повідомленням-рішенням за №0004521502/0 від 29.06.2010 року відповідачем визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1744,00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 87,20 грн.
За наслідками оскарження до вищестоящих податкових органів податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську від 29.06.2010 року за №0004521502/0, ними у задоволенні скарг позивача відмовлено та прийняті податкові повідомлення-рішення за №0004521502/1 від 27.07.2010 року, за №0004521502/2 від 25.08.2010 року та за №0004521502/3 від 08.11.2010 року, якими визначено суму податкового зобов`язання приватному підприємству ‘‘Лев’’з податку на додану вартість в сумі 1744,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 87,20 грн., однак, змінені граничні строки сплати таких податкових зобов`язань. 
Відповідно до вимог частини 1 стаття 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачам були врегульовані положеннями Законів України ‘‘Про податок на додану вартість’’та ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’в редакції чинній на час їх дії.
Згідно вимог підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України ‘‘Про податок на додану вартість’’сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності –зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. 
Закон України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів).
Відповідно до вимог підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 вказаного Закону платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації.
Згідно підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов`язання платника податків за підставами, визначеними у підпункті ‘‘в’’підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов`язаний сплатити штраф у розмірі п`яти відсотків суми донарахованого податкового зобов`язання, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.
За змістом пункт 17.2 статті 17 вказаного Закону платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п`яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов`язання з цього податку.
Таким чином, судом установлено, що подавши уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість 18.05.2010 року, тобто, до початку проведення Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську камеральної перевірки, позивач збільшив у ньому від`ємне значення суми податкового кредитку на 1744,00 грн. та, відповідно, зменшив суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на цю суму, фактично сплатив суму такого податку в розмірі 1744,00 грн. Разом з тим, позивачем не сплачено штраф в розмірі п`яти відсотків, передбачений пунктом 17.2 статті 17 Закону України ‘‘Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами’’.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, встановлюється презумпція добросовісності платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. 
Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б обґрунтовували відсутність у платника податку права одночасно подавати до органів державної податкової служби декілька уточнюючих розрахунків у разі самостійного виявлення ним факту заниження податкового зобов`язання за декілька минулих податкових періодів, в межах календарного (податкового) року, із урахуванням того, що в останньому із таких розрахунків, платник податку враховує дані уточнені ним самостійно в уточнюючих розрахунках за попередні періоди.
На підставі частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони в тому числі обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині протиправності стягнення з нього вказаної у податкових повідомленнях-рішеннях за №0004521502/0 від 29.06.2010 року, за №0004521502/1 від 27.07.2010 року, за №0004521502/2 від 25.08.2010 року та за №0004521502/3 від 08.11.2010 року суми основного боргу зі сплати податку на додану вартість в розмірі 1744,00 грн. є підставними та підлягають задоволенню, так як оскаржувані рішення в цій частині прийняті відповідачем без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а позовні вимоги щодо накладення штрафу в розмірі 87,20 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Відповідно до вимог частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Таким чином, позивачу слід присудити судові витрати в розмірі 1,70 грн. 

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську за №0004521502/0 від 29.06.2010 року, за №0004521502/1 від 27.07.2010 року, за №0004521502/2 від 25.08.2010 року та за №0004521502/3 від 08.11.2010 року в частині стягнення основного боргу в сумі 1744,00 грн. за платежем податок на додану вартість.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Cтягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства ‘‘Лев’’(ідентифікаційний код 20543228) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 (одну) гривню 70 коп. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. 
Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  /підпис/ Чуприна О.В.

Постанова в повному обсязі складена 09.02.2011 року.