Справа № 161/17644/25 	Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М. 	
Провадження № 22-ц/802/563/26  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів – Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,
з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , про демонтаж камери відеоспостереження та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2026 року,
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2025 року  ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2026 року у задоволенні позову  ОСОБА_4 до  ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , про демонтаж камери відеоспостереження та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
У січні 2026 року представник відповідача  ОСОБА_2 -  ОСОБА_3 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що, під час прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував заявлене в ході розгляду справи представником відповідача до закінчення судових дебатів клопотання про стягнення з позивача судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких було надано відповідні докази, та не вирішив це питання.
У зв`язку із наведеним представник відповідача  ОСОБА_3 просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача  ОСОБА_4 на користь його довірителя  ОСОБА_2 понесені судові витрати у справі на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2026 року заяву представника відповідача  ОСОБА_2 -  ОСОБА_3 про стягнення судових витрат задоволено.
Стягнуто з позивача  ОСОБА_4 на користь відповідача  ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.
Вважаючи додаткове рішення суду першої інстанції незаконним, позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просили його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вказана відповідачем сума понесених судових витрат є неспівмірною з наданими останній адвокатом послугами та порушує баланс інтересів сторін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача  ОСОБА_2 -  ОСОБА_3 , вважаючи оскаржуване додаткове рішення суду законним та прийнятим судом з додержанням норм процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення без змін.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з позивача  ОСОБА_4 на користь відповідача  ОСОБА_2 понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та відповідає об`єму і складності наданих правничих послуг адвокатом, інша ж сторона спору під час розгляду справи клопотання про зменшення цих витрат не подавала.
Такий висновок суду є правильний.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої вказаної статті цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем  ОСОБА_2 , її представником Носковим О. М. було надано копії документів:
- договору про надання правової допомоги № 103/25 від 30 вересня 2025 року, укладеного між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Олександр Носков і Партнери» в особі керуючого Носкова О.М.;
- додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 103/25 від 30 вересня 2025 року, у пункті 1.1. якої зазначено, що вартість послуг, передбачених Розділом 1 вищевказаного договору, а саме: на стадії отримання необхідних документів для підготовки відзиву на позовну заяву (підготовка заяв, запитів, отримання документів від уповноважених органів) та представництво в суді, становить 10 000 грн;
- акту про надані послуги від 02 жовтня 2025 року, з якого слідує, що адвокатом Носковим О.М., на виконання договору про правничу допомогу, укладеного з відповідачем  ОСОБА_2 , було підготовлено відзив на позовну заяву, здійснено представництво інтересів відповідача в суді першої інстанції та підготовлено інші процесуальні документи у даній справі;
- квитанції до платіжної інструкції №1.335650225.1 від 02 жовтня 2025 року про переказ Яцюрою Т. В. отримувачу ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 10 000 грн, сплачених за надані послуги за вказаним вище договором (а. с. 94-99).
Із зазначених письмових доказів встановлено, що витрати, які понесла відповідач  ОСОБА_2 , в сумі 10000 грн за надану їй правничу допомогу адвокатом Носковим О.М., слід вважати підтвердженими, оскільки наявні дані про фактично виконану роботу та здійснення останньою цих витрат.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Отже наведене, на думку колегії суддів, свідчить про те, що суд першої інстанції, враховуючи критерії реальності витрат за надані правничі послуги адвокатом (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, обсяг наданих правничих послуг, а також відсутність заперечень позивача та її представника щодо заявленого до стягнення їх розміру, дійшов вірного висновку про задоволення заяви представника відповідача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване додаткове рішення прийняте судом першої інстанції у відповідності з вимогами цивільного процесуального законодавства і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді