Справа № 555/751/26
Номер провадження 2/555/713/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 травня 2026 року м.Березне
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Собчука А.Ю. 
за участі секретаря судового засідання Оксенюк Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Березне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 
Представник позивача звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.08.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 178069157, за умовами якого первісний кредитор надав відповідачці кредитні кошти, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором.
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» зазначає, що кредитний договір було укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора MNV5N2X4.
З матеріалів справи вбачається, що первісно відповідачці ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 2 800,00 грн, а в подальшому, 01.09.2021, суму кредиту було збільшено ще на 4 700,00 грн, у зв`язку з чим загальна сума отриманих кредитних коштів становила 7 500,00 грн.
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» вказує, що відповідачка ОСОБА_1 частково виконувала зобов`язання за договором, однак у повному обсязі кредит та проценти не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 23 526,37 грн.
Крім того, право вимоги за кредитним договором № 178069157 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС». 
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» у позовній заяві зазначив, що кредитні кошти були перераховані відповідачці ОСОБА_1 належним чином, однак остання свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.12.2025 року утворилася заборгованість.
З реєстру боржників вбачається, що за відповідачкою ОСОБА_1 обліковується заборгованість за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 у розмірі 23 526,37 грн, з яких: 7 499,76 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 16 026,61 грн - заборгованість за процентами, 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Позивач просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 23 526 грн 37 коп., яка складається з: 7 499 грн 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 16 026 грн 61 коп. - заборгованість за процентами;
Представник відповідача, адвокат Мотальова - Кравець В.Ю. у поданому до суду відзиві просила відмовити у задоволенні позову повністю або зменшити розмір заявленої до стягнення заборгованості.
У відзиві представник відповідачки зазначає, що позивачем неправомірно нараховано проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування, посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, а також від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Також представник відповідача, адвокат Мотальова - Кравець В.Ю. зазначає, що після спливу строку кредитування права кредитодавця забезпечуються охоронними механізмами, зокрема ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак позивач не заявляв вимог про стягнення процентів як міри відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, представник відповідача, адвокат Мотальова - Кравець В.Ю. заперечує проти належності ТОВ «ФК «ЕЙС» як позивача, вказуючи, що позивач повинен довести належний перехід до нього права вимоги саме за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021. 
Також заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи, ціною позову, обсягом виконаних робіт та фактичним характером спору.
Вважає, що жодних зобов`язань відповідачка ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» не має.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій просив відхилити доводи відповідачки та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що кредитний договір містить умови щодо кредитної лінії, дисконтного періоду, можливості продовження строку користування кредитом та автопролонгації. Представник позивача вказує, що сторони погодили порядок нарахування процентів, зокрема за дисконтною, індивідуальною та базовою процентними ставками.
Представник позивача також зазначає, що 07.09.2021 відповідачка ОСОБА_1 здійснила платіж, яким продовжила дисконтний період, а в подальшому, у зв`язку з невиконанням зобов`язання, строк кредитування продовжувався відповідно до умов договору, зокрема п. 1.12.1 договору, але не більше ніж на 90 календарних днів.
Крім того, представник позивач зазначає, що проценти після закінчення первісного 30-денного строку нараховувалися не безмежно, а у межах погодженого сторонами строку автопролонгації, до 04.01.2022 включно, тобто в межах 90 календарних днів. Наступними факторами жодних додаткових нарахувань процентів не здійснювалося.
Щодо переходу права вимоги представник позивача вказує, що право вимоги за кредитним договором № 178069157 послідовно переходило від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», надалі до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а потім до ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується договорами факторингу, реєстрами прав вимоги, актами приймання-передачі та платіжними документами.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 03.04.2026р. провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 
Від представника відповідача до суду 05.05.2026 року надійшов відзив з додатками на позов. Відповідач заперечив проти задоволення позову повністю.
Представник позивача своїм процесуальним правом на подання відповіді на відзив скористався, 06.05.2026р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив з додатками.
Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача, адвокат Мотальова -Кравець В.Ю. у поданому до суду відзиві просила розглядати справу за відсутності відповідача та представника відповідача.
З огляду на подані сторонами письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
28.08.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 178069157. Договір укладено в електронній формі. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 ідентифікована у договорі як ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Березнівським РС УДМС України в Рівненській області 03.08.2016, адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Договір підписаний відповідачкою ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV5N2X4.
Факт подання відповідачкою ОСОБА_1 заявки на отримання кредиту підтверджується заявкою на отримання грошових коштів у кредит від 28.08.2021, у якій зазначені персональні дані відповідачки, її фінансовий номер телефону, електронна адреса, РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання та номер платіжної картки НОМЕР_3 .
Факт укладення договору також підтверджується довідкою щодо дій позичальника ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», згідно з якою заявка на кредит подана 28.08.2021, договір відправлений позичальнику 28.08.2021, одноразовий ідентифікатор направлений на номер телефону відповідачки 28.08.2021 о 22:53:28, введений позичальником 28.08.2021 о 22:54:22, після чого 28.08.2021 о 22:54:33 здійснено перерахування коштів позичальнику.
Суд вважає, що надані позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення між первісним кредитором та відповідачкою ОСОБА_1 кредитного договору № 178069157 від 28.08.2021 у належній електронній формі.
За умовами договору відповідачці ОСОБА_1 первісно було надано кредит у розмірі 2 800,00 грн строком на 30 днів. У подальшому, 01.09.2021, суму кредиту було збільшено на 4 700,00 грн, у зв`язку з чим загальна сума фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів становила 7 500,00 грн.
Факт надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується платіжними дорученнями, згідно з якими 28.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 2 800,00 грн, а 01.09.2021 - 4 700,00 грн за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-6656.
Із розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вбачається, що відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено часткові платежі: 07.09.2021 - 1 113,00 грн, 10.10.2021 - 35,00 грн, 18.10.2021 - 35,00 грн, 03.11.2021 - 8 249,00 грн, всього - 9 432,00 грн, які враховані при визначенні заборгованості.
03.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 178069157 від 28.08.2021 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору та на підставі звернення позичальника. За цією додатковою угодою сторони погодили розстрочку виконання боргових зобов`язань і встановили графік платежів.
Крім того, право вимоги за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 було відступлено первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру прав вимоги № 162 від 30.11.2021.
Згідно з реєстром прав вимоги № 162 від 30.11.2021 у ньому зазначено боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір № 178069157 від 28.08.2021, тіло кредиту 7 499,76 грн, проценти 8 204,46 грн, загальна сума боргу 15 704,22 грн.
У подальшому право вимоги було відступлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023.
Згідно з реєстром прав вимоги № 1 від 30.10.2023 у ньому зазначено боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір № 178069157 від 28.08.2021, заборгованість за основною сумою кредиту 7 499,76 грн, заборгованість за процентами 16 026,61 грн, загальна сума боргу 23 526,37 грн.
Надалі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 та акта прийому-передачі реєстру боржників від 14.07.2025.
Згідно з реєстром боржників від 14.07.2025 за відповідачкою ОСОБА_1 зазначено кредитний договір № 178069157 від 28.08.2021, суму боргу 23 526,37 грн, з яких: 7 499,76 грн - прострочене тіло кредиту, 16 026,61 грн - прострочені проценти, 0,00 грн - прострочена комісія, пеня, штраф.
Між сторонами виник спір щодо доведеності укладення відповідачкою ОСОБА_1 електронного кредитного договору, факту отримання нею кредитних коштів, переходу до позивача права вимоги, а також правомірності та розміру нарахованих процентів.
Представник відповідачки у відзиві заперечувала проти позову, посилаючись на недоведеність використання відповідачкою одноразового ідентифікатора, належності їй номера телефону та банківської картки, фактичного зарахування кредитних коштів, а також на неправомірність нарахування процентів після спливу строку кредитування.
Позивач у відповіді на відзив ці доводи заперечив, вказуючи на належне укладення електронного договору, перерахування коштів відповідачці, підтвердження переходу права вимоги та нарахування процентів відповідно до умов договору.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ОСОБА_1 виникли цивільні правовідносини з надання та повернення споживчого кредиту, укладеного в електронній формі, в межах яких позивач як кредитодавець вважає, що належно виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредитних коштів, тоді як відповідач, на думку позивача, неналежно виконала обов`язок щодо своєчасного та повного повернення кредиту, сплати процентів та інших передбачених договором платежів. Водночас відповідач ОСОБА_1 заперечує як сам факт належного виникнення таких зобов`язань, так і їх заявлений розмір.
Норми права, які застосував суд.
Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Згідно з правилом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує, встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до статей 512, 514, 516, 1077, 1078 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином; до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав; за договором факторингу клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони та її прийняття іншою стороною, а моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний договір, укладений і підписаний у порядку, визначеному цим Законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Мотиви суду.
Суд вважає, що надані позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення між первісним кредитором та відповідачкою ОСОБА_1 кредитного договору № 178069157 від 28.08.2021 у належній електронній формі.
За умовами договору відповідачці ОСОБА_1 первісно було надано кредит у розмірі 2 800,00 грн строком на 30 днів. У подальшому, 01.09.2021, суму кредиту було збільшено на 4 700,00 грн, у зв`язку з чим загальна сума фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів становила 7 500,00 грн.
Факт надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується платіжними дорученнями, згідно з якими 28.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 2 800,00 грн, а 01.09.2021 - 4 700,00 грн за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-6656.
Із розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вбачається, що відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено часткові платежі: 07.09.2021 - 1 113,00 грн, 10.10.2021 - 35,00 грн, 18.10.2021 - 35,00 грн, 03.11.2021 - 8 249,00 грн, всього - 9 432,00 грн, які враховані при визначенні заборгованості.
03.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 178069157 від 28.08.2021 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору та на підставі звернення позичальника. За цією додатковою угодою сторони погодили розстрочку виконання боргових зобов`язань і встановили графік платежів.
Водночас за умовами додаткової угоди у разі порушення позичальником графіка сплати заборгованості така додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення, а кредитний договір продовжує діяти без урахування її умов. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 не виконувала платежі згідно з графіком, встановленим додатковою угодою, у зв`язку з чим така угода втратила чинність відповідно до її умов.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 зазначила, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Аналогічно часткове виконання договору позичальником, зокрема внесення платежів, свідчить про фактичне прийняття договору до виконання та підтверджує існування договірних правовідносин між сторонами.
Відповідно до статей 512, 514, 516, 1077, 1078 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином; до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав; за договором факторингу клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 та від 31.10.2018 у справі № 465/646/11 звертала увагу, що факторинг є правочином, за яким фактор набуває права грошової вимоги до боржника, а тому для підтвердження правонаступництва новий кредитор має надати докази укладення відповідного договору та ідентифікації боржника у реєстрі прав вимоги.
Суд бере до уваги, що матеріалами справи підтверджено послідовний перехід права вимоги за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у подальшому - до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а надалі - до ТОВ «ФК «ЕЙС».
Такий перехід права вимоги підтверджується договорами факторингу, відповідними реєстрами прав вимоги та актом прийому-передачі реєстру боржників. У зазначених реєстрах ідентифіковано боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір № 178069157 від 28.08.2021, а також розмір заборгованості.
Зокрема, згідно з реєстром боржників від 14.07.2025 до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором на суму 23 526,37 грн, з яких 7 499,76 грн - прострочене тіло кредиту, 16 026,61 грн - прострочені проценти.
Матеріали справи також містять платіжні документи щодо фінансування за договорами факторингу, що підтверджують реальність виконання відповідних правочинів між факторами.
Доказів недійсності договорів факторингу або відсутності переходу права вимоги відповідачка ОСОБА_1 суду не надала.
Отже, суд доходить висновку, що позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» є належним кредитором у спірному зобов`язанні та має право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021.
Оцінюючи вимоги позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення основного боргу, суд виходить із того, що факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів та невиконання нею обов`язку щодо їх повернення підтверджуються належними письмовими доказами.
Доказів повернення основної суми кредиту в розмірі 7 499,76 грн відповідачка ОСОБА_1 не надала. Тому вимога про стягнення 7 499,76 грн заборгованості за сумою кредиту є доведеною та обґрунтованою.
Щодо вимоги про стягнення процентів суд зазначає таке.
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 16 026,61 грн простроченої заборгованості за процентами.
Суд бере до уваги доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється після спливу строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 
Аналогічний висновок підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, у якій також розмежовано проценти за користування кредитом у межах регулятивних правовідносин та проценти як міру відповідальності за прострочення грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України.
Разом з тим зазначені правові висновки підлягають застосуванню з урахуванням конкретних умов договору та встановлених судом фактичних обставин справи.
Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 178069157 передбачав не лише первісний 30-денний строк користування кредитом, а й можливість продовження строку дії кредитної лінії та порядок автопролонгації.
Так, за п. 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. 
За п. 1.8 договору сторони погодили, що строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови активації функції продовження строку дисконтного періоду.
Матеріалами справи підтверджується, що 07.09.2021 відповідачка ОСОБА_1 здійснила оплату в сумі 1 113,00 грн, що, за доводами позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» та розрахунком заборгованості, враховано як платіж, пов`язаний із продовженням строку користування кредитом.
Крім того, за п. 1.12 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії. 
За п. 1.12.1 договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника щодо оплати основної суми кредиту знову відкладається кожного разу на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Отже, нарахування процентів після закінчення первісного 30-денного строку кредитування здійснювалося не довільно та не безмежно, а в межах погодженого сторонами механізму продовження строку кредитування.
Суд бере до уваги, що, за розрахунком позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», проценти після закінчення дисконтного періоду нараховувалися до 04.01.2022 включно, тобто в межах 90 календарних днів, передбачених договором. Наступними факторами після переходу права вимоги додаткових нарахувань процентів не здійснювалося.
Таким чином, суд не вбачає підстав вважати, що заявлена до стягнення сума процентів є нарахованою без правової підстави або за період, який не охоплюється умовами договору про продовження строку кредитування.
Суд також враховує, що відповідачка ОСОБА_1 не надала власного контррозрахунку заборгованості, який би спростовував розрахунок позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», не надала доказів повного або часткового погашення заборгованості у більшому розмірі, ніж враховано позивачем, а також не надала доказів припинення зобов`язання.
Верховний Суд у постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 зазначив, що доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку або інших належних доказів.
Із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 вбачається, що станом на 26.12.2025 заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» складає 23 526,37 грн, з яких: 7 499,76 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 026,61 грн - прострочена заборгованість за процентами; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
При цьому позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» не заявляє до стягнення штраф, пеню чи проценти за ст. 625 ЦК України. Заявлена сума заборгованості складається лише з основного боргу та процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору.
З огляду на наявність у матеріалах справи кредитного договору, заявки на отримання кредиту, довідки про дії позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, платіжних доручень про видачу кредиту, розрахунків заборгованості, реєстрів прав вимоги, договорів факторингу та виписки з особового рахунку, суд доходить висновку, що вимога позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення 16 026,61 грн простроченої заборгованості за процентами є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд доходить висновку, що позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» належними та допустимими доказами довів факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів, перехід до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги та наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 23 526,37 грн.
Відповідачка ОСОБА_1 належних доказів повного погашення заборгованості чи спростування доводів позову суду не подала.
Доводи представника відповідачки ОСОБА_1 , адвоката Мотальової -Кравець В.Ю. , викладені у відзиві, не спростовують факту укладення кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів, наявності заборгованості та переходу права вимоги до позивача.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості у повному обсязі: з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути 23 526,37 грн, з яких: 7 499,76 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 026,61 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.
Судові витрати.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із положень статей 133, 137, 141 ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, наявною у матеріалах справи.
Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду № 25770933064 від 01.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 та детальний опис виконаних робіт.
Зі змісту додаткової угоди вбачається, що правнича допомога надавалася, зокрема, у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 178069157 із ОСОБА_1 .
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» надано такі послуги: складання позовної заяви - 5 000,00 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000,00 грн, підготовка адвокатського запиту - 500,00 грн, підготовка клопотання - 500,00 грн, всього - 7 000,00 грн.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
За змістом ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У разі недотримання вимог співмірності суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Оцінюючи заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги, що справа є малозначною, предмет спору є типовим для кредитних правовідносин, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, участь представника позивача у судових засіданнях фактично не здійснювалася, а значна частина процесуальних документів і доказової бази має типовий характер для цієї категорії справ.
Суд також враховує ціну позову - 23 526,37 грн, у співвідношенні з якою заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу 7 000,00 грн є значною.
Разом з тим суд бере до уваги, що позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» було підготовлено позовну заяву, сформовано пакет доказів, подано відповідь на відзив, а також надано правову позицію щодо заперечень відповідачки.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо того, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критеріїв реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
З урахуванням характеру спірних правовідносин, ціни позову, обсягу фактично наданої правничої допомоги, розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без участі представника позивача в судових засіданнях, а також критеріїв реальності, необхідності, розумності та співмірності витрат, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн є завищеною.
Справедливим, розумним та співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд вважає 5000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС».
У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, статтями 205, 207, 509, 525, 526, 626, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 178069157 від 28.08.2021 у загальному розмірі 23 526 (двадцять три тисячі п`ятсот двадцять шість) гривень 37 копійок, з яких: 7 499,76 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 026,61 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, e-mail: fincomace@gmail.com, електронний кабінет - наявний.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А.Ю. Собчук