КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з доповненнями на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 122-2 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі ч.1 п. 7 ст. 247 КУпАП. 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 17 серпня 2025 року о 00 год. 26 хв. на АДРЕСА_3 керував транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; рухаючись по вул. Заводській і до вул. Зарічної, 1 в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області водій не виконав законну вимогу про зупинку працівників поліції, подану завчасно проблисковими маячками синього та червоного кольору та звуковим сигналом та не реагував на подані сигнали. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі ч.1 п. 7 ст. 247 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП - скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити. 
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовані всі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. 
Судом першої інстанції в постанові зазначено, що подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини в діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься копія повідомлення командира батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції від 04.09.2025 року №7633/41/40/2/1/5/06-2025, в якому зазначено, що для складання адміністративних матеріалів відносно вчинених ОСОБА_1 правопорушень 17.08.2025 року, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, останньому необхідно з`явитися 17.09.2025 о 16 год. до батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі (вказане повідомлення командиром направлено за адресою: АДРЕСА_2 ). Водночас судом не враховано та не надано оцінку тому, що жодного повідомлення ОСОБА_1 не отримував, оскільки на той час проживав в м. Київ, а тому копія вказаного вище повідомлення не може бути доказом в справі, оскільки йому не було вручене.
Крім того, ОСОБА_1 подав до суду доповнення до апеляційної скарги за вх. №64251 від 22.05.2026 року, у яких підтримав свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі (а.с 54-58). 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, його відповіді на запитання суду, вивчившиписьмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги та відповіді на запитання суду, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перш за все варто зазначити, що 25 травня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, призначеного на 25.05.2026 року о 11:30, для надання йому можливості скористатися правовою допомогою (а.с. 60). Однак, на призначене судове засідання ОСОБА_1 з`явився без адвоката та просив розглянути справу у судовому засіданні 25.05.2026 року без участі адвоката у зв`язку з тим, що за тривалий проміжок часу він не встиг заключити договір про надання правової допомоги, а також вказав, що може самостійно захищати свої права у судовому засіданні, та від раніше поданого клопотання відмовляється, про що написав відповідну заяву від 25.05.2026 року (а.с. 61). Суд апеляційної інстанції у судовому засіданні роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та повторно з`ясував у ОСОБА_1 думку щодо необхідності участі захисника у судовому розгляді, на що ОСОБА_1 відповів, що такої необхідності немає. З урахуванням думки ОСОБА_1 , який відмовився від залучення адвоката, враховуючи, що по даній категорії справ участь захисника не є обов`язковою та з метою дотримання принципу розумності строку розгляду справи судом, суд апеляційної інстанції з урахуванням думки ОСОБА_1 вважав за можливе проводити судовий розгляд у судовому засіданні, призначеному на 25.05.2026 року о 11:30.

Омелян в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечував проти закриття справи про адміністративне правопорушення за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, тобто строків накладення адміністративного стягнення, а лише заперечував зміст першого абзацу резолютивної частини постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 20.11.2025 де його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП. 

Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та провадження у справі щодо нього закрито на підставі ч.1 п.7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з ч.1 п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правила ч.2 ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні ? не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Разом з тим, ч.1 п. 7 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення з цих підстав.

Крім того, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлюється.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, в тому числі з нереабілітуючих підстав. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненнями - задовольнити. 

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі ч.1 п. 7 ст. 247 КУпАП - змінити. 

Виключити з постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року посилання в мотивувальній та резолютивній частині постанови наступного змісту: « ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП» як незаконне. 

В іншій частині постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 375/2659/25
Апеляційне провадження № 33/824/718/2026
Категорія: ч. 1 ст. 122-2 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Смик М.М.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.