179/865/26
2/179/948/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді  Ковальчук Т.А.
при секретарі  Хорольській І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, - 

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що навесні 2013 року вона придбала у ОСОБА_3 домоволодіння – житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , яке належало йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. 

Домоволодіння складалося із житлового будинку (літ А-1 в технічному паспорті), сіней (літ. а), навісу (літ. а1), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. В ), погріба (літ. ПГ), літнього душу (літ. Г), вбиральні (літ. Д), колодязя (літ. к), огорожі ( N?3,6), вигрібної ями (N?7). Загальна площа будинку становить 61,3м2, жила - 40,5 м2. Присадибна земельна ділянка не приватизована.

Ціна домоволодіння була обумовлена в сумі 45 000 грн. 3 ОСОБА_4 було домовлено щодо усіх істотних умов. Оскільки восени 2013 року він мав намір переїздити на нове місце проживання було домовлено, що позивач сплачує повну вартість, і після розрахунку здійснюємо переоформлення будинку на її ім?я. 

15.06.2013 року вона віддала ОСОБА_4 гроші повністю, про що свідчить написана ним розписка. Після цього ОСОБА_4 передав мені для зберігання документи на будинок. Однак договір купівлі продажу не був оформлений, так як ОСОБА_4 раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Спадкоємицею ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_2 . 

Їй відомо по відчуження батьком домоволодіння. Після смерті батька ОСОБА_2 оформила по спадщині земельний пай. 

Будь-яких претензій на придбане мною нерухоме майно вона не має, спадщина на цей будинок не оформлялася. Зі своєї сторони позивач виконала всі покладені на неї обов?язки - сплатила всю суму вартості оудинку, в зв?язку з чим безперешкодно користується ним. А в зв?язку зі смертю ОСОБА_4 неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов?язкового нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна. 

Тому виникла необхідність звернення до суду. Заходи досудового врегулювання неможливі. 

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок (домоволодіння) № НОМЕР_1 виданого на підставі Рішення виконкому Магдалинівської районної ради депутатів №253 від 29.09.1989 року на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 власником є ОСОБА_4 (а. с. 8).

Згідно Розписки складеної 15.06.2013 року ОСОБА_4 отримав кошти від ОСОБА_1 у сумі 45 000 грн за домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.7)

Згідно заяви ОСОБА_2 (доньки ОСОБА_4 ), вона підтримує позовні вимоги та не заперечує факт того, що фактичним власником домоволодіння за адресою  АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 41)

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. 

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:
- домоволодіння з господарськими спорудами за адресою  АДРЕСА_1 , що складаєтьсяіз житлового будинку (літ А-1 в технічному паспорті), сіней (літ. а), навісу (літ. а1), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. В ), погріба (літ. ПГ), літнього душу (літ. Г), вбиральні (літ. Д), колодязя (літ. к), огорожі (N?3,6), вигрібної ями (N?7). Загальна площа будинку становить 61,3м2, жила - 40,5 м2.

Відомості про учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  АДРЕСА_1 .

Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук