Справа № 405/3313/25
1-кп/405/157/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року        м. Кропивницький 

Подільський районний суд міста Кропивницького в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кропивницького кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.05.2025 за № 12025121130000329 стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, розлученого, немаючого утриманців, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, 
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
потерпілої ОСОБА_7 
представника потерпілої ОСОБА_8 
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 
обвинуваченого ОСОБА_4 

встановив:

ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставин:
12.05.2025 близько 19:30 год., більш точного часу не встановлено,  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів раніше не знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та між ними виник словесний конфлікт. В цей час до чоловіків підійшла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та втрутилась в конфлікт.
В ході сварки у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 цілеспрямовано, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , від якого остання впала. 
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді ран верхньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 351 від 28.05.2025, відносяться до категорії легкий тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 12 травня 2025 року близько 18 год. 00 хв., керуючи автомобілем, рухався по вул. Полтавській, де зупинився на зупинці громадського транспорту «Полтавська». Після виходу з автомобіля неподалік зупинки помітив двох чоловіків, один із яких був у військовій формі та пересувався на милицях, а інший — у цивільному одязі. За словами обвинуваченого, між вказаними особами виникла словесна суперечка, у зв`язку з чим він зробив зауваження чоловіку у військовій формі, після чого між ними зав`язалася розмова. Надалі, як зазначив обвинувачений, із приміщення закладу вийшла жінка разом з іншими особами, яка почала висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою та торкатися його руками. У відповідь він почав відходити назад та сказав жінці: «Жінка, іди з Богом». Обвинувачений також пояснив, що через певний час до місця конфлікту підійшли потерпіла та ще дві жінки, які, за його словами, перебували у «неадекватному стані» та розмахували руками. Після цього чоловік, з яким він розмовляв, став між ним та потерпілою, а остання опинилася на землі. При цьому обвинувачений зазначив, що моменту падіння потерпілої не бачив та причин її падіння йому невідомо. Будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій він не завдавав, ударів рукою в область обличчя не наносив. Після падіння потерпілої допомоги їй не надавав, оскільки, зі слів обвинуваченого, вона посміхнулася та сказала: «Викликайте поліцію», після чого він сів до автомобіля та залишив місце події. Відповідаючи на запитання суду щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме нанесення потерпілій удару кулаком правої руки в область обличчя, обвинувачений категорично заперечив вчинення таких дій. Також обвинувачений пояснив, що з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 раніше знайомий не був. На запитання прокурора щодо зафіксованих на відеозаписі рухів рукою у напрямку потерпілої через чоловіка у військовій формі, обвинувачений пояснив, що лише відходив назад та жодних ударів не наносив. Крім того, обвинувачений повідомив, що зупинив автомобіль поблизу зупинки громадського транспорту по вул. Полтавській з метою придбання цигарок на ринку, а будь-яких видимих тілесних ушкоджень у потерпілої ні до, ні після її падіння не помітив. Цивільний позов не визнав у повному обсязі.
Разом з тим, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює як фізична особа-підприємець, із обвинуваченим ОСОБА_4 раніше знайома не була. Зі слів потерпілої, 12 травня 2025 року вона перебувала на роботі у кафе, розташованому за адресою: вул. Полтавська, 81-Б. Близько 19 год. 00 хв., у зв`язку із закриттям закладу, попросила присутніх у кафе осіб, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , залишити приміщення. Поки вона вимикала світло та вмикала сигналізацію, вказані особи вийшли на вулицю. Переглядаючи камери відеоспостереження, потерпіла побачила, як до закладу під`їхав автомобіль, з якого вийшов обвинувачений ОСОБА_4 . Потерпіла зазначила, що на вулиці перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ще одна особа, між якими відбувалася розмова. При цьому ОСОБА_11 пересувався за допомогою милиць, оскільки проходив лікування у госпіталі та перебував у відпустці або на лікарняному. За словами потерпілої, вона попросила дівчат відвести ОСОБА_11 додому, однак ОСОБА_13 повідомила їй, що обвинувачений уже тричі вдарив ОСОБА_11 по голові. Після цього потерпіла підійшла до ОСОБА_4 та сказала: «Поговорите в інший час, що ти його пресуєш». При цьому, як зазначила потерпіла, обвинувачений поводився агресивно та перебував у збудженому стані, між ними виникла словесна перепалка, яка тривала декілька хвилин. Надалі ОСОБА_4 сказав: «Я зараз відведу його, дайте мені 2 хвилини поговорити з ним на одинці», після чого разом з ОСОБА_11 відійшов у напрямку «Тютюнка». Зі слів потерпілої, через 6-7 хвилин вони не повернулися, у зв`язку з чим вона разом з іншими особами підійшла до обвинуваченого та попросила відпустити ОСОБА_11 , оскільки обіцяний час сплив. Потерпіла пояснила, що після цього між нею та обвинуваченим знову виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_4 проявляв агресію в її адресу. Коли вона намагалася забрати ОСОБА_11 , обвинувачений, за її словами, правою рукою наніс їй один удар у ліву частину щелепи, внаслідок чого вона впала на землю та втратила свідомість. Також потерпіла зазначила, що внаслідок удару у неї були травмовані зуби та йшла кров із ротової порожнини. Після того, як вона прийшла до тями, на місці події вже перебували працівники поліції та бригада швидкої медичної допомоги, тоді як обвинувачений, зі слів потерпілої, сів до автомобіля та залишив місце події. Потерпіла повідомила, що була доставлена до лікарні, де їй проводили обстеження, робили рентгенівські знімки, призначали медикаментозне лікування, уколи та крапельниці. Надалі вона лікувалася амбулаторно, а у травні також проходила стаціонарне лікування, при цьому продовжувала виходити на роботу. Крім того, потерпіла зазначила, що протягом близько шести місяців до події обвинувачений вимагав у ОСОБА_11 грошові кошти. Будь-яких тілесних ушкоджень обвинуваченому вона не завдавала. Після події ОСОБА_4 , зі слів потерпілої, перед нею не вибачався. Також потерпіла пояснила, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями була змушена скасувати заплановану на 17.05.2025 поїздку до Португалії, Італії та Іспанії, при цьому сплачений аванс їй не повернули. Окрім цього, потерпіла вказала, що після отриманих тілесних ушкоджень стан її здоров`я погіршився, вона тривалий час носить шийний комірець, проходить медикаментозне лікування у невропатолога, має проблеми із зубами, страждає на порушення сну, зверталася за психологічною допомогою та вимушена періодично пропускати роботу. Також повідомила про намір проходження санаторно-курортного лікування. Цивільний позов потерпіла підтримала у повному обсязі, а питання щодо призначення покарання залишила на розсуд суду;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час не працює. З обвинуваченим ОСОБА_4 раніше знайома не була, з потерпілою спілкувалася. Зі слів свідка, у вечірній час, приблизно о 19 год. 00 хв., точної дати події вона не пам`ятає, після прибирання на ринку прямувала додому та проходила повз кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час заклад уже зачинявся. Свідок зазначила, що почула крики дівчат про те, що «вдарили ОСОБА_16 », однак безпосередньо самого моменту нанесення ударів не бачила. Надалі, як пояснила свідок, із приміщення кафе вибігла ОСОБА_7 та почала заступатися. Після цього дівчата почали кричати, що обвинувачений ударив « ОСОБА_17 » кулаком в обличчя. Свідок також зазначила, що бачила, як ОСОБА_4 наніс потерпілій два удари кулаком у ділянку обличчя, однак точної локалізації ударів не пам`ятає, оскільки на вулиці було темно. За словами свідка, після другого удару потерпіла впала на землю на спину та вдарилася головою. При цьому обвинувачений будь-якої допомоги потерпілій не надав, сів до автомобіля та залишив місце події. Також свідок пояснила, що присутні дівчата викликали бригаду швидкої медичної допомоги, а потерпіла до її приїзду лежала на землі, при цьому ніхто до неї не підходив;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2025, за участю дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та потерпілої було проведено слідчий експеримент у приміщенні Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, що за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 58, в ході якого потерпілій ОСОБА_7 було запропоновано розповісти та показати, яким чином їй були спричинені тілесні ушкодження громадянином ОСОБА_4 на що ОСОБА_7 погодилась та розповіла про обставини, які мали місце 12.05.2025 приблизно о 19:30, за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 81-Б.
/т.1 а.п. 28-29/
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яким зафіксовано пред`явлення потерпілій ОСОБА_7 у приміщенні Кропивницького РУП, за адресою: вул. Вокзальна, 58, м. Кропивницький чотирьох осіб, серед яких впізнала за ознаками, а саме: по обличчю особу під № 4, як таку, яка 12.05.2025 приблизно о 19:20 нанесла їй тілесні ушкодження у вигляді удару кулаком руки в обличчя. Події мали місце по вул. Полтавська, 81-Б в м. Кропивницькому;
/т.1 а.п. 31-32/
-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2025, за участю дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та свідка ОСОБА_15 було проведено слідчий експеримент, в ході якого свідку ОСОБА_15 було запропоновано розповісти та показати обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , на що свідок дала добровільну згоду та повідомила про обставини, які мали місце 12.05.2025 о 19:00, за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, кафе «Марго»;
/т.1 а.п. 39-40/
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яким зафіксовано пред`явлення свідку ОСОБА_15 у приміщенні Кропивницького РУП, за адресою: вул. Вокзальна, 58, м. Кропивницький чотирьох осіб, серед яких впізнала за ознаками, а саме: по обличчю особу під № 4, як таку, яка 12.05.2025 перебуваючи по вул. Полтавська, 81-Б в м. Кропивницькому нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді одного удару кулаком правої руки в обличчя; 
/т.1 а.п. 43-44/
-протоколом огляду предмету від 26.05.2025 року, із фототаблицею проведеного дізнавачем СД Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в приміщенні службового кабінету № 114 Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, в ході проведення якого було виявлено та оглянуто оптичний диск «H/P» DVD-R, на якому зафіксований 1 відеофайл з назвою XVR_ch1_main_20250512180000_20250512190000.dat;
/т.1, а.п. 47-51/
-DVD-R диском (який переглянуто в судовому засіданні) до протоколу огляду предмета, з відеозаписом зовнішнього відеоспостереження з кафе «Марго», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 81-Б, з назвою XVR_ch1_main_20250512180000_20250512190000.dat на якому зафіксовано події, які мали місце 12.05.2025 приблизно о 19:30, за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 81-Б, а саме на 27:20 хв. відеозапису зафіксовано як потерпіла підійшла до обвинуваченого, та в ході спілкування з ним, обвинувачений здійснює удар правою рукою в напрямку голови потерпілої та в подальшому відбувається падіння потерпілої.
/т.1 а.п. 52/
-протоколом огляду предмету від 28.05.2025 року, проведеного дізнавачем СД Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в приміщенні службового кабінету № 114 Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, в ході проведення якого було виявлено та оглянуто: копію медичної карти стаціонарного хворого №7009 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та виписку із медичної карти стаціонарного хворого №7009 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
/т.1, а.п. 65/
-висновком експерта №351, яким встановлено, що згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді ран верхньої губи. Морфологічні характеристики ран у документації не описано, тому говорити про механізм їх утворення та, відповідно, можливість утворення при падінні з положення стоячи на площину, не є можливим. Ушкодження могло утворитись в строк, вказаний в постанові, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Судово-медичних даних, чи могла потерпіла під час нанесення їй тілесних ушкоджень втратити свідомість, немає. Локалізація тілесних ушкоджень доступна для спричинення їх власноручно. Виставлений діагноз «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку» при дачі висновку не враховувався, так як не підтверджений об`єктивною симптоматикою. Виставлений діагноз «Травматичне розтягнення зв`язок шийного відділу хребта» при дачі висновку не враховувався, так як не підтверджений інструментальними методами дослідження. Виставлений діагноз «Забій м`яких тканин потиличної ділянки» при дачі висновку не враховувався, так як не підтверджений об`єктивними даними – згідно п. 4.6 Примітка «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Також у потерпілої наявне самостійне дегенеративне захворювання шийного відділу хребта (антелістез С3 хребта 2-го ступеню (на 4,8 мм). Правосторонній сколіоз ШВХ 2 ступеню. Шийний лордоз відсутній, патологічний шийний кіфоз на рівні С4-С6. Визначається виражений остеохондроз С4-С5-6-С7 сегментів з відносним стенозом хребетного каналу на цьому рівні до 8-9 мм. Виражений розповсюджений спондилоартроз ШВХ). Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи, могли утворитись за умов, на які вказала потерпіла ОСОБА_7 в протоколі слідчого експерименту за її участі від 24.05.2025 року. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи, могли утворитись за умов, на які вказала свідок ОСОБА_15 в протоколі слідчого експерименту за її участі від 26.05.2025 року.
/т.1 а.п. 70-71/
Наведені вище та досліджені в ході судового розгляду письмові докази є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Також судом був досліджений наданий стороною обвинувачення протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.05.2025, який хоча в розумінні ст. 84 КПК України не є доказом, однак вказує на те, що 12.05.2025 приблизно о 19:30 за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 81Б мало місце діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 .
Суд враховує наявність окремих розбіжностей у показаннях потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_15 щодо кількості нанесених ударів та їх локалізації. Разом із тим, вказані розбіжності суд не оцінює як такі, що спростовують достовірність повідомлених ними обставин, оскільки вони стосуються другорядних деталей механізму події, що природньо з огляду на раптовість конфлікту, його короткотривалість, емоційний стан учасників та різне сприйняття події кожною особою. Водночас як потерпіла, так і свідок послідовно та узгоджено підтвердили ключові обставини: наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, здійснення удару в область обличчя потерпілої та подальше її падіння одразу після такого контакту. Саме ці обставини узгоджуються із відеозаписом події та висновком судово-медичної експертизи.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не наносив потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а остання нібито самостійно впала під час конфлікту, та розцінює такі показання як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, з огляду на таке.
Так, версія обвинуваченого про його непричетність до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень спростовується сукупністю належних, допустимих та узгоджених між собою доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка послідовно як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні повідомляла про нанесення їй обвинуваченим удару кулаком в область обличчя; показаннями свідка ОСОБА_15 , яка безпосередньо вказала, що бачила нанесення обвинуваченим удару потерпілій, після чого остання впала; даними протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час яких потерпіла та свідок незалежно одна від одної впізнали саме ОСОБА_4 як особу, яка спричинила потерпілій тілесні ушкодження; відеозаписом події, на якому зафіксовано нанесення удару потерпілій, а також висновком судово-медичної експертизи №351, відповідно до якого виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказували потерпіла та свідок.
Судом також безпосередньо досліджено відеозапис події, на якому зафіксовано конфлікт між обвинуваченим та потерпілою, де в ході спілкування з нею, обвинувачений здійснює удар правою рукою в область голови потерпілої та в подальшому відбувається падіння потерпілої, що узгоджується з показаннями як потерпілої так і свідка.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла перебувала у «неадекватному стані», сама проявляла агресію та могла впасти без застосування до неї фізичного насильства, суд оцінює критично, оскільки будь-якими об`єктивними доказами такі обставини не підтверджені та спростовуються наведеними вище доказами сторони обвинувачення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 у частині заперечення факту нанесення потерпілій тілесних ушкоджень є недостовірними та спрямовані виключно на уникнення кримінальної відповідальності.
Суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, доведена.
Суд кваліфікує діяння ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Так, вирішуючи питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, розлучений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» Психоневрологічне диспансерне відділення від 29.05.2025 ОСОБА_4 на обліку у лікаря – нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався.
Згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» Психоневрологічне диспансерне відділення від 29.05.2025 ОСОБА_4 на обліку у лікаря – психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався.
Обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги характер та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого та те, що останній вину у вчинені правопорушення не визнав, раніше не судимий, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення та його перевиховання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

До початку судового розгляду в інтересах потерпілої ОСОБА_7 представник ОСОБА_8 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_4 в якому просила стягнути на її користь із обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 7 615,05 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.
В ході судового розгляду обвинувачений вказав, що цивільний позов не визнає у повному обсязі.
Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частина 5 ст. 128 КПК визначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Вирішуючи вимоги цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди, повно та всебічно дослідивши докази подані сторонами у їх сукупності, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п.п.1, 2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. 
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними доповненнями та змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.
Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд керується правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, відповідно до якої моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Так, судом встановлено, що своїми протиправними діями обвинувачений спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У зв`язку з отриманням травми потерпіла в період 12.05.2025 по 14.05.2025 перебувала на лікуванні в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», з 26.05.2025 по 05.06.2025 перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня Кропивницької міської ради». Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_7 вимушена була змінити звичайний спосіб життя, адже їй рекомендовано було уникати фізичних та стато-динамічних навантажень, тривалої ходи, носіння Шанца. Працездатність була знижена, травма на обличчі (синці) змусили потерпілу перебувати вдома після лікування.
За таких обставин, суд дійшов висновку що потерпілій очевидно була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях в зв`язку з втратою частини заробітку, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, тимчасовій відірваності від активного соціального життя внаслідок лікування. Отже, заподіяння цієї шкоди перебуває у причинному зв`язку з травмою отриманою внаслідок спричинення ОСОБА_4 потерпілій тілесних ушкоджень.
Беручи до уваги обставини події кримінального правопорушення, характер спричинених потерпілій ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, глибину пов`язаних із цим душевних страждань, а також враховуючи, що внаслідок отриманих травм потерпіла була вимушена змінити звичний спосіб життя та проходити лікування, керуючись принципом розумності, співмірності та справедливості, суд оцінює моральну шкоду потерпілої у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, вважаючи такий розмір співмірним обсягу понесених нею моральних страждань, у зв`язку з чим цивільний позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 7 615,05 грн, суд керується наступним.
Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
За правилами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).
Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За приписами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ході судового розгляду в даному кримінальному провадженні на підставі вище приведених належних та допустимих доказів встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 дійсно внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
На підтвердження витрат на лікування цивільним позивачем надано: чек аптеки «Подорожник» № 76046 від 26.05.2025 на суму 2 261,90 грн. (т.1 а.с. 44), чек №HbKtENwvq24 від 05.06.2025 на суму 2 754,25 грн. (т.1 а.с. 45), службовий документ (чек) №18259 від 18.06.2025 на суму 2 248,90 грн. (т.1 а.с. 62), копію касового чеку № 4601440918 від 16.06.2025 на суму 350,00 грн. (т.1 а.с. 43).
Надані цивільним позивачем квитанції підтверджують витрати понесені на лікування на загальну суму 7 615,05 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що цивільний позов заявлений потерпілою до обвинуваченого в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 7 615, 05 грн, підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000,00 грн. суд зазначає наступне. 
На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Згідно з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат представником потерпілого надано угоду від 20.06.2025 про надання правової допомоги, укладену між адвокатом ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_7 , додаткову угоду до угоди про надання правової допомоги та квитанцію.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 брав участь під час судового розгляду цього кримінального провадження шляхом написання цивільного позову та представлення інтересів потерпілої у одинадцятьох судових засіданнях, а тому розумним і справедливим розміром понесених потерпілим витрат на професійну правничу допомогу слід вважати витрати в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, які підлягають стягненню із обвинуваченого на користь потерпілої.
Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 26 червня 2024 року (справа № 686/5757/23; провадження № 14-50цс24).
Процесуальні витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-376, 381, 382 КПК України, суд –

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов представника потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у кримінальному провадженні – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 7 615 (сім тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.
В іншій частині цивільного позову - відмовити.
Речові докази:
-оптичний диск «DVD-R Н/Р» з файлом з назвою XVR_ch1_main_20250512180000_20250512190000.dav, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №12025121130000329 від 23.05.2025 року – після набрання вироком законної сили, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №12025121130000329;
-ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого №7009 від 12.05.2025 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7009 від 14.05.2025 року, які долучені до матеріалів кримінального провадження №12025121130000329 від 23.05.2025 року - після набрання вироком законної сили, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №12025121130000329.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького             ОСОБА_18