Справа № 361/12540/24 
Провадження № 2/361/6426/24 
26.03.2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
26 березня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді Гізатуліної Н.М. 
за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Філіпової О.В. 
представника третьої особи Колотаєвської С.П. 
розглянувши цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, –
УСТАНОВИВ:
Адвокат Філіпова О.В. від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Позов мотивувала тим, що ОСОБА_3 проживала разом із ОСОБА_2 у 2015-2016 роках однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Під час спільного проживання у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спільне життя не склалося через те, що позивачка та відповідач мали різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, любов та повага. Відповідач матеріально сім`ю не забезпечував та зник одразу після народження дитини.
Позивачка проживає разом із сином, якому забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, належне виховання.
Відповідач не бере участі у житті дитини, не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості у його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується з дитиною. Син взагалі ніколи не бачив рідного батька. 
Враховуючи, викладене (з урахуванням уточнення позовних вимог) просила суд:
1.Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2024 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Дутчаку І.М.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року залучено до участі у справі правонаступника померлої позивачки ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 06 серпня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2025 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Гізатуліній Н.М.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2025 року справу прийнято до провадження у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 17 грудня 2025 року о 16 год. 00 хв., задоволено заяву позивача про виклик свідків. 
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги позовної заяви з урахуванням уточненої позовної заяви, просили їх задовольнити. Представник позивача зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків фактично з народження сина. За життя вихованням та утриманням сина займалась його мама ОСОБА_3 . Після смерті матері батько не цікавився долею дитини, у зв`язку з чим його було тимчасово влаштовано до родини брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким у нього склалися близькі стосунки. 
Відповідач, у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Причини неявки суду не відомо.
В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Колотаєвська С.П. позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, враховуючи думку дитини, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 5 (а. с. 8). 
З акту обстеження житлових умов мешканців від 01 листопада 2024 року, який складений депутатом Великодимерської селищної ради Компанець С.Ю., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ході обстеження та зі слів свідків встановлено, що сім`я проживає в приватному будинку. ОСОБА_3 самостійно виховує сина ОСОБА_4 . Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі у вихованні не приймає та фінансово не допомагає (а. с. 11). 
Згідно з довідкою від 15 жовтня 2024 року № 132 виданої Руднянською гімназією Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, вихованням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_2 не займається та не приймає участі в шкільному житті дитини (а. с. 9).
З огляду на характеристику Руднянської гімназії від 13 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , 2016 року народження, учня 3 класу, мама підтримує зв`язок з класним керівником та займається вихованням. Батько, ОСОБА_2 , не займається вихованням сина та не приймає участі в шкільному житті дитини (а. с. 10).
Декларація № 0000-8PKS-X47T про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладена 16 серпня 2018 року з матір`ю ОСОБА_3 (а. с. 12). 
Рішенням Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 21 січня 2025 року № 48 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 25).
Як вбачається із висновку Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради , орган опіки та піклування виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з ухиленням батька від виконання своїх батьківських обов`язків. 
ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 39 (а. с. 33).
30 січня 2025 року наказом Служби у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 25/01-22 малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю родичів – брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким у нього склалися близькі стосунки, до прийняття рішення про його подальше влаштування у сімейні форми виховання.
Допитана, як свідок ОСОБА_6 повідомила суд, що є матір`ю позивачки ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не займався та не приймав часті у вихованні онука. Після смерті доньки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідач жодного разу не спілкувався з дитиною та не телефонував, не приїздив до нього. На даний момент ОСОБА_1 займається вихованням дитини, забезпечує його матеріально та піклується про нього.
Допитана, як свідок ОСОБА_7 повідомила суд, що є рідною сестрою ОСОБА_3 . З самого народження ОСОБА_4 вона допомагала сестрі в його вихованні. ОСОБА_2 не цікавився життям сина, навіть після смерті сестри відповідач не виходив на контакт із сином, вихованням дитини не займався, участі в житті дитини не приймав. Вихованням дитини займається ОСОБА_1 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що він не спілкувався з батьком та не спілкується, його не пам`ятає. 
Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав
Статтею 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України (далі – СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. ч. 9–10 ст. 7 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.
Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або

заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, установиши, що ОСОБА_2 стосунків із сином ним не підтримує, не піклується як батько про дитину, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків, крім того, після смерті матері дитини ОСОБА_2 виявив повну емоційну та моральну відчуженість, жодним чином не намагався підтримати дитину, яка внаслідок тяжкої втрати найближчої людини перебувала у стані стресу та гостро потребувала як психологічної, матеріальної підтримки, так і відчуття впевненості у майбутньому, суд дійшов висновку про те, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.
На думку суду, у даному випадку, поведінка ОСОБА_2 свідчить не тільки про ухилення його від виконання батьківських обов`язків, а і про повну байдужість до долі дитини. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку обґрунтованість позову та про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.
Щодо вимоги про стягнення аліментів 
Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. 
З огляду на ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
З огляду на ч. ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
Суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів (ст. 430 ЦПК України).
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» подаючи позов ОСОБА_3 , була звільнена від сплати судового збору, а отже, та згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 150, 164-169, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 81, 89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
Роз`яснити відповідачу, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 . 
Третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, місце знаходження: Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вул. Бобрицька, 1, ЄДРПОУ – 2651505688.
Суддя Н.М. Гізатуліна