Справа № 148/2974/25 
Провадження №2/148/313/26
Р І Ш Е Н Н Я 
 Іменем України 
12 травня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., 
при секретарі Ліванчук А.Ф.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності (нікчемності) заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_7 , яка за життя залишала на її ім`я заповіт, який було посвідчено 16.02.2023, яким заповіла їй земельну ділянку, площею 1,9760 га, кадастровий номер 05243833:01:002:0231, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.
Після смерті сестри вона та її брат ОСОБА_6 звернулися до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Т. Мацків від 11.06.2025 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прво на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку із недоведенням родинних відносин між нею та ОСОБА_7 .
Оскільки між нею та братом існує спір щодо спадкового майна вона змушена звернутися до суду з даними позовом. Просить встановити факт родинних відносин, в саме, що вона є рідною (неповнорідною по лінії матері  ОСОБА_8 ) сестрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Винати право власності в порядку спадкування за заповітом, який був посвідчений старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області Процепком В.М. та зареєстрований в реєстрі за №8-23 на земельну ділянку, яка має цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9760 га, кадастровий номер 05243833:01:002:0231, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, яка належала ОСОБА_7 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №094832.
23.12.2025 відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності (нікчемності) заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського призначення.
Він являється спадкоємцем за законом та у встановлений законом строк спадщину він прийняв шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Водночас до нотаріса звернулась позивач, яка з померлою ОСОБА_7 були рідними сестрами по лінії матері.
Вважає, що заповіт, на який посилається позивач у своєму позові, складено із істотним порушенням вимог цивільного законодавства щодо форми та порядку його посвідчення. Зокрема не існує жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність у ОСОБА_7 істотних порушень зору, писемності або інших фізичних вад, що позбавляли її можливості самостійно прочитати та підписати заповіт. Сам по собі похилий вік спадкодавця не є обставиною, яка відповідно до закону виключає можливість особистого підпису правочину. В той же час відповідно до відповіді КНП "Тульчинська центральна районна лікарня" Тульчинської міської ради ОСОБА_7 до лікаря офтольмолога не зверталась, отримувала лікування правої ступні. За відсутності встановлених законом підстав для підписання заповіту іншою особою, жодна третя особа не мала права підписувати заповіт замість ОСОБА_7 , що є грубим порушенням вимог закону щодо особистого характеру заповіту та відповідно до ст.1257 ЦК України свідчить про нікчемність такого правочину.
В заповіті, посвідченому старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Процепком В.М. зазначено про посвідчення даного заповіту в с.Кинашів, однак фактично події відбувалися в с.Мазурівка, за місцем проживання ОСОБА_5 . 
Зазначені порушення вимог щодо форми заповіту та його посвідчення вказують на його нікчемність.
З огляду на вищевикладені обставини просить застосувати наслідки недійсності (нікчемності) заповіту від 16.02.2023, посвідченого старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Процепком В.М., зареєстрованого в реєстрі за №8-23, складеного від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом виключення відомостей про реєстрацію цього заповіту зі Спадкового реєстру. Визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9760 га, кадастровий номер 05243833:01:002:0231, розташованої за межами с.Копіївка Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач - відповідач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшло клопотання, згідно якого він просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, зустрічний позов не визнають, так як він заявлений безпідставно, не грунтується на вимогах закону та суперечить ухваленим судовим рішенням у попередній справі, просить відмовити в зустрічному позові. В судовому засіданні 02.04.2026 позивач-відповідач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити. Зустрічний позов не визнали та заперечили проти його задоволення. В матеріалах справи є відзив за зустрічним позовом, згідно з яким позивач-відповідач просить відмовити у задоволенні зустрічного позову через його необгрунтованість та безпідставність. Вважає, що позивачем за зустрічним позовом обрано не налажний спосіб захисту своїх прав, оскільки оспорюваний правочин (заповіт) вже перевірявся судом на його недійсність (нікчемність), висновки суду не оспорені і є чинними.
Відповідач - позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача-позивача надійшла заява, згідно якої він просить судовий розгляд провести у його та відповідача-позивача відсутність, при прийнятті рішення врахувати позицію відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, позов ОСОБА_5 задовольнити частково, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 02.04.2026 відповідач - позивач та його представник первісний позов визнали частково, в частині встановлення факту родинних відносин. В іншій частині просили задовольнити їх вимоги, посилаючись на викладені в зустрічній позовній заяві обставини. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - представник Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно довідки про доставку електронного листа (а.с.228), про причини неявки суд не повідомив.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності нез`явившихся учасників справи.
Допитаний в судовому засіданні 02.04.2026 свідок ОСОБА_3 суду показав, що він являється чоловіком позивача. При складанні заповіту було три жінки, він писався в хаті. Його при цьому там не було.
Допитаний в судовому засіданні 02.04.2026 свідок ОСОБА_4 суду показав, що він працює поліцейським та бачив ОСОБА_7 в 2021 році. Це була жінка похилого віку. Від неї він не міг отримати пояснень, оскільки вона не говорила, лежала на ліжку.
Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно копії заповіту від 16.02.2023, посвідченого старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Процепком В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №8-23 (а.с.16), вбачається, що ОСОБА_7 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, попередньо ознайомлена із вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: Належну їй земельну ділянку розміром 1,9760 га, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району, Вінницької області, заповідає сестрі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з вадами зору, неписемністю, та похилим віком заповідача, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, а також свідками вголос, даний правочин (заповіт) у присутності заповідача, підписано ОСОБА_12 . Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також ОСОБА_12 попереджені про необхідність дотримання таємниці заповіту. Текст заповіту прочитано свідками особисто. Заповіт посвідчено старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради зі слів ОСОБА_7 .
Згідно копії свідоцтва про смерть від 16.06.2023 серія НОМЕР_1 (а.с.46) ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мазурівка, Тульчинського району, Вінницької області померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 81 року.
Після смерті  ОСОБА_7 відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 1,9760 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0524383300010020231, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, яка належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.03.2003 серія ВН №094832, про що свідчить копія даного державного акту (а.с.135).
Згідно копії довідки виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 19.06.2025 №421 (а.с.20) ОСОБА_5 здійснила поховання своєї сестри ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за власні кошти.
Згідно копії довідки виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 03.06.2025 №3721 (а.с.21) ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на день смерті ОСОБА_7 зареєстровані: сестра - ОСОБА_5 , чоловік сестри- ОСОБА_3 .
Відповідно до копії спадкової справи №543/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (а.с.90-126) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , а 15.07.2023 ОСОБА_6 звернулися до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 
28.06.2023 відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_9 13.01.2024 до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_6 , згідно якої останній просив не вчиняти нотаріальних дій щодо спадкового майна. 
16.01.2024 до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_5 , згідно якої остання просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 
02.02.2024 державним нотаріусом Сухомлин О.А. була сформована інформаційна довідка із Спадкового реєсту (заповіти/спадкові договори) №75740152, згідно якої заповіт заповідача ОСОБА_7 , посвідчений 16.02.2023, номер в реєстрі нотаріальних дій 8-23, зберігається у Тульчинській міській раді Вінницької області, є чинним. 
08.02.2024 державним нотарісом Сухомлин О. з метою вчинення нотаріальних дій направлено запит №79/02-14 до Тульчинського районного суду Вінницької області щодо перевірки чи не звертався ОСОБА_6 із заявою про визнання заповіту недійсним.
28.02.2024 до нотаріальної контори надійшло повідомлення від Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 вих.№01-08/12/2024 про те, що 22.02.2024 до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_6 , подана представником ОСОБА_2 , до Тульчинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_5 про визнання заповіту від 16.02.2023, зареєстрованого в реєстрі за №8-23, недійсним.
13.05.2025 державний нотаріус Мацків Т. направила до Державного архіву запит №305/02-14 про надання копії актового запису про народження ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 .
22.05.2025 до нотаріальної контори надійшло повідомлення від Державного архіву Вінницької області від 16.05.2025 №08/1213/7 про те, що в частково збереженій книзі актових записів про народження громадян по с.Копіївка, тульчинського, району, Вінницької області за 1941 рік запису про народження ОСОБА_7 не виявлено.
11.06.2025 до нотаріальної контори надйшла заява ОСОБА_5 , згідно якої остання просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та того ж дня державним нотаріусом Мацків Т.М. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9760 га, кадастровий номер 0524383300:01:002:0231, розташовану на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . Дана відмова була обрунтована тим, що не надано відомостей (інформації) та документів необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема, документів, що підтверджують факт родинних відносин.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач подала скаргу до Міністерства юстиції України, розглянувши яку ЦМУ МЮ (м.Київ) роз`яснило їй норми законодавства та повідомило, що з оскарженням даної постанови слід звернутися до відповідного суду, про що свідчить копія повідомлення ЦМУ МЮ (м.Київ) "Про розгляд скарги" від 29.08.2025 №30917/9.3.-25/вх.3-4721-25 (а.с.23-25).
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_5 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 , однак юридично оформити спадщину за заповітом немає можливості через те, що вона не може підтвердити свої родинні відносини із померлою. Окрім того, між нею та ОСОБА_6 наявний спір щодо спадкокового майна, у зв`язку з чим вони обидвоє звернулися до суду із позовними та зустрічними вимогами. 
Отож правовідносини між сторонами виникли з приводу здійснення ними прав на спадкування.
Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). 
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 20.05.1973 серія НОМЕР_2 (а.с.15) вбачається, що позивач 20.05.1973 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_13 на ОСОБА_14 .
Згідно копії свідоцтва про народження від 25.01.1954 серія № НОМЕР_3 (а.с.15) вбачається, що батьком позивача записано ОСОБА_15 , а матір`ю -      ОСОБА_16 .
Згідно копії запису акта про шлюб №13 від 07.05.1948, наданого Тульчинським відділом ДРАЦС Тульчинського району Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 04.11.2025 (а.с.40) вбачається, що дошлюбне прізвище матері позивача      ОСОБА_16 - ОСОБА_17 .
Згідно копії архівної довідки Державного архіву Вінницької області від 20.10.2025 №08-2589/7 (а.с.44) у книзі реєстрації актів про народження по с.Копіївка, Тульчинського району, Вінницької області за 1942 рік є актовий запис про народження №16 від 03.06.1942 такого змісту: ім`я дитини: ОСОБА_18 . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько: ОСОБА_19 (так у документі), 23 роки. Мати: ОСОБА_20 (так у документі), 20 років.
Згідно архівної копії свідоцтва про народження №16 від 03.06.1942, наданого Державним архівом Вінницької області від 20.10.2025 №08-2589/7 (а.с.45) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Копіївка народилаь Аделя, батьком якої записано ОСОБА_21 , а матір`ю - ОСОБА_22 .
Таким чином судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень відповідача-позивача, який являється братом позивача-відповідача, знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між позивачем-відповідачем та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що вони були рідними (неповнорідними ) сестрами по лінії матері.
Оскільки факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, тому позовна вимога ОСОБА_5 в цій частині підлягає до задоволення.
Щодо зустрічних позовних вимог відповідача-позивача про застосування наслідків недійсності (нікчемності) заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом суд зазначає наступне.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.
Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 06.09.2017 по справі 6-2424цс16, спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац 1 ч.2 ст.215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.
Відповідно до ч.3, 4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Судом встановлено, що подавши до Тульчинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, відповідач-позивач тим самим вчинив дії щодо прийняття спадщини, а дізнавшись про наявність заповіту, у нього виникла юридична заінтересованість у визнанні заповіту нікчемним.
Слід зазначити, що нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.
Втім судом встановлено, що згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.01.2025 у справі №148/444/24, яке набрало законної сили 23.04.2025 (а.с.26-32), вбачається, що позов  ОСОБА_6 , який подано в його інтересах та від його імені представником, адвокатом Кугутюком О.В., до Тульчинської міської ради, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, встановлення факту родинних відносин задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною (неповнорідною по матері ОСОБА_8 ) сестрою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 . В частині визнання заповіту недійсним позов залишено без задоволення. Предметом спору та дослідження в даній справі було визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 від 16.02.2023, посвідченого старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Процепком В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №8-2, в тому числі відносно істотного порушення вимог чинного законодавства щодо форми та порядку його посвідчення, про яке зазначає позивач-відповідач у зустрічному позові.
Згідно копії постанови Вінницького апеляційного суду від 23.04.2025 у справі №148/444/24 (а.с.34-38) вбачається, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи вищевказане рішення першої інстанції, вказав, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню; вимога про визнання заповіту недійсним задоволенню не підлягає з підстав її недоведеності, оскільки причиною для підписання оспорюваного заповіту іншою особою від імені ОСОБА_7 стала не тільки вада зору, але й похилий вік та її неписьменність, ці обставини під час судового розгляду не спростовано належними доказами. Позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження недійсності чи нікчемності оспорюваного заповіту, не доведено факту складення оскаржуваного заповіту з порушенням норм щодо його форми та посвідчення, без волевиявлення заповідача. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права.
Тобто судом встановлено, що пред`являючи до суду зустрічний позов, відповідач-позивач обгрунтовував його доводами, які вже були досліджені в цивільній справі №148/444/24.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Копію листа КНП "Тульчинська центральна лікарня Тульчинської міської ради" від 23.02.2024 №219/01-11 (а.с.136) та копію медичної карти стаціонарного хворого №1379 (а.с.136) суд в силу ч.4 ст.82 ЦПК України не досліджує, оскільки дані докази вже досліджувалися та оцінювалися судом при розгляді цивільної справи №148/444/24.
Копію повідомлення Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 18.12.2025 №350444-2025 (а.с.93) та копію довідки "Про результати розгляду звернення ОСОБА_5 " (а.с.194) суд до уваги не бере, оскільки представник відповідача-позивача не обгрунтував їх подання.
Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази спростовують твердження відповідача - позивача та його представника про нікчемність заповіту. 
З огляду на відсутність правових підстав для визнання зустрічних вимог ОСОБА_6 обґрунтованими, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.
Щодо позовних вимог позивача-відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст. 1269 ЦК України.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відтак, враховуючи той факт, що в судовому засіданні встановлено, що позивач-відповідач є єдиним спадкоємцем за заповітом, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні права на спадкове майно за заповітом, вона є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_7 , тому суд приходить до висновку, що вона має право на спадкове майно, що залишилось після смерті її сестри. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача-відповідача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення, та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача-позивача підлягають стягненню понесені позивачем-відповідачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн ( а.с.1, 2). Оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено, тому судові витрати, понесені відповідачам-позивачем не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.15, 20, 203, 1216-1218, 1220, 1233, 1247, 1251, 1257 1225, 1268, 1270 ЦК України,ст. 4, 13, 19, 76-82, 141, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.263- 265 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, в саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , є рідною (неповнорідною по лінії матері  ОСОБА_8 ) сестрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_5  в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, площею 1,9760 га, кадастровий номер 0524383300010020231, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №094832.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві тисячі сорок копійок).  
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності (нікчемності) заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.
Судові витрати, понесені ОСОБА_6 , залишити за ним.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: