Справа № 946/6231/25 
Провадження № 2/946/1306/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року  Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 
у складі: 
головуючого судді - Баннікової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Клопот М.П., 
розглянувши у загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Константинов В.І. звернувся до суду з позовом до 4 відділу управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Днржгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку.
Позовні вимоги мотивував тим, що 07.10.2009 року, на підставі рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області за №2561-V, їй була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка у АДРЕСА_1 (до перейменування АДРЕСА_1 ), площею 0,0621 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та було зобов?язано видати ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0621 га. 25.01.2010 р. їй, ОСОБА_1 , було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 373096 на земельну ділянку площею 0,0621 га по АДРЕСА_1 . Вказаний державний акт на право власності нею був втрачений. Вона звернулась до 4-го відділу управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою щодо видачі мені копії державного акту на право власності на земельну ділянку для реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак їй було відмовлено, оскільки другий примірник державного акту (правовстановлюючий документ) було видано із порушення п. 3.9. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, оскільки не була проставлена печатка територіального органу Держкомзему, а саме, Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» з обох сторін. Тому вони не можуть надати завірену копію. Відповідно до відповіді 4-го відділу Держгеокадастру. на адвокатський запит встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,0621 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 5110600000:01:015:0299, зареєстрована ОСОБА_1 , ці факти також підтверджуються витяг із Державного земельного кадастру №HB-0002572202024 від 17.10.2024р. Отже, просив визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку.
Ухвалою судді позовна заява була залишення без руху.
Ухвалою суддів 24.10.2025 р. після уточнення позивачем відповідача провадження по справі було відкрите та призначено підготовче судове засідання.
Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області подала до суду відзив на позовну заяву, у якій зазначила, що за інформацією відділу № 4 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління згідно з Книгами записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 наявний запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 373096 від 25.01.2010 за № 011050700200 виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5110600000:01:015:0299, площею 0,0621 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також у відділі наявний другий примірник державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 373096, на якому відсутня печатка відповідного територіального органу Держкомзему. Крім цього, в Державному земельному кадастрі наявні відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110600000:01:015:0299, площею 0,0621 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; категорія земель – землі житлової та громадської забудови; цільове призначення – В.02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид права – право власності; інформація про власників (користувачів) земельної ділянки – ОСОБА_1 ; документ, що посвідчує право – державний акт 25.01.2010 ЯИ 373096. Повідомляємо, що у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель, який ведеться відділом, наявна «Технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку громадянці України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 на території Ізмаїльської міської ради Одеської області» за № 2009МФ19ОДІМ000762. Вказану інформацію просила прийняти до уваги.
Ухвалою суду від 23.12.2025 р. підготовче судове засідання закрито та призначено справу у судове засідання.
Сторони про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку від 27.04.2000 року, серії АВК № 649458, зареєстрований приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. за № 5510.
Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 373096, зареєстрованого 25.01.2010 року вбачається, що земельна ділянка 0,0621 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить ОСОБА_1 на підставі рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 07.10.2009 року № 2561-V, кадастровий номер земельної ділянки № 5110600000010150299.
З листа Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 17.07.2025 року № 02/07 вбачається, що згідно з наявними у Відділі №4 Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, станом на 31.12.2012 року, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №373096 25.01.2010 року за № 011050700200, виданий ОСОБА_1 , площею 0,0621 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер 5110600000010150299.
У відділі №4 наявний другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №373096, на якому відсутня печатка відповідного територіального органу Держкомзему.
Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 17.10.2024 року, оціночна вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0621 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 30 229,78 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (ч. 1 ст. 120 ЗК України).
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Відповідно до ч. 16 ст. 120 ЗК України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 373, 377, 381 ЦК України, ст. ст. 120, 125, 141 ЗК України, ст. ст. 4, 10, 30, 43, 49, 114, 200, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0621 га, кадастровий номер 5110600000010150299, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду. 
Рішення проголошено 04.05.2026 р.

  Суддя	  Н.В.Баннікова