Справа №760/8945/24 2/760/9638/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

09 квітня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Ішуніної Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від відносин зі ОСОБА_2 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Дочка проживає майже з народження разом з ним та його матір`ю, ОСОБА_4 , і повністю перебуває на його утриманні та домашньому вихованні.
Позивач зазначає, що лише він займається утриманням, вихованням дочки, її розвитком та здоров`ям. Мати дочки ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків взагалі, не опікується дочкою, не утримує її, не піклується про неї, не цікавиться ні її життям, ні здоров`ям, ні навчанням, ні успіхами. Не вітає її зі святами, навіть з днем народження. Матері невідомі ні стан здоров`я дочки, ні її розвиток, інтереси, смаки тощо. У житті дочки рідна мати участі не приймає взагалі.
Крім того, позивач вказує, що відповідач не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, навпаки - забрала картку, на яку приходять грошові кошти за народження дочки, на які й проживає, оскільки ніде не працює. Відповідач має ще дитину від попередніх відносин, проте і та старша дитина також проживає з батьком.
Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач внаслідок свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків та повної відсутності в житті дочки підлягає позбавленню батьківських прав, що забезпечить дитині найкращі інтереси у соціальному житті та визначить правовий статус дитини.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
05 січня 2026 року до суду надійшов висновок Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, у матеріалах справи містяться заява про розгляд справи у відсутність представника.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи.
Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28 вересня 2019 року.
Сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина з раннього віку проживає разом з батьком та бабою по батьківській лінії - ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , і знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач залишила дитину на батька, коли дівчинці виповнилося шість місяців, та пішла з сім`ї.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до статей 141, 150, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав є, зокрема, якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таке позбавлення допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у їхніх діях.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 жодним чином не бере участі у житті своєї дочки з моменту, коли дитині виповнилося шість місяців. Саме тоді відповідач залишила дитину на батька та пішла з сім`ї. З того часу відповідач з дитиною не бачиться, коштів на утримання не надає, дочкою не цікавиться.
Наведені обставини підтверджуються висновком Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 24 грудня 2025 року № 108-14882. За результатами розгляду матеріалів справи та проведених засідань комісії з питань захисту прав дитини, що відбулись 04 грудня 2025 року та 18 грудня 2025 року, органом опіки та піклування встановлено, що з 6-місячного віку малолітньої ОСОБА_2 залишила дитину на батька та пішла з сім`ї. В однорічному віці ОСОБА_5 мати приходила до дитини востаннє. З того часу ОСОБА_6 з дитиною не бачиться, коштів на утримання не надає, дочкою не цікавиться. Керуючись статтями 19, 164, 171 Сімейного кодексу України, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії, Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З матеріалів висновку також вбачається, що відповідно до інформації, наданої середньою загальноосвітньою школою № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва ім. О. Загребельного, батько дитини ОСОБА_1 підтримує контакт зі школою, цікавиться успішністю дитини, відвідує батьківські збори. Дитину до школи приводить та забирає батько, на зв`язок зі школою виходить лише він. ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала школу, не спілкувалась з основним учителем та вчителями-предметниками, не брала участі у батьківських зборах, не цікавилась навчанням доньки. На зв`язок з основним учителем та адміністрацією школи не виходила.
Показовими є і результати психологічного консультування дитини. Під час роботи з психологом Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб на малюнку сім`ї ОСОБА_5 першою зобразила батька, потім маму, потім себе. Найбільша за величиною фігура батька. Дівчинка визначає, що «Сім`я - це мама, тато і дитина», але не відносить це до своєї сім`ї. На запитання « Хто у вашій сім`ї? Як звуть дитину?» відповіла після уточнюючих запитань. Продовжуючи речення тесту, ОСОБА_5 говорила: « Моя мама і я у кімнаті далеко», « Коли моя мама в синій куртці була », « Найбільше люблю малювати і тата ». В бесіді виявлено, що ОСОБА_5 плутає соціальні ролі матері і бабусі, не розрізняє родинні зв`язки щодо цих осіб, бабусю називає й мамою, тому що проживає з батьком і бабусею, яка доглядає дівчинку. Дитина не пам`ятає матір, не знає як вона виглядає. Матір не дарує їй подарунків, зі святами не вітає.
Під час обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 15 жовтня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_5 проживає з батьком та бабусею у квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. ОСОБА_1 житлом забезпечений, працює.
На засіданні комісії 18 грудня 2025 року позивач повідомив, що ОСОБА_2 проживає неподалік від місця його проживання з дочкою. У 2022 році він випадково зустрів матір дитини. На пропозицію погуляти з ОСОБА_5 разом мати відмовилась. Малолітня ОСОБА_5 не відреагувала на матір, оскільки не знайома з нею.
За адресою реєстрації ОСОБА_2 листи з пропозицією надати пояснення та повідомлення про розгляд питання на засіданні комісії не отримала. З`ясувати її думку із зазначеного питання не виявилось можливим.
Крім висновку органу опіки та піклування, обставини справи підтверджуються також показами свідків, допитаних у судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою позивача та знає його з дитинства. Їй відомо, що дитина проживає з позивачем з раннього віку - ще відтоді, коли її возили у колясочці. Матір дитини свідок ніколи не бачила. Батько належним чином виконує батьківські обов`язки.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є матір`ю позивача. З відповідачем знайома та бачила її приблизно п`ять років тому. Коли дівчинці виповнилося шість місяців, її син став проживати разом з дочкою у неї. Мати не цікавиться життям дівчинки. Одного разу вона зустріла ОСОБА_2 на вулиці та запитала, чи не хоче та побачити свою дочку. На що відповідачка відповіла, що дитина її не цікавить.
Суд оцінює показання свідків як послідовні, узгоджені між собою та з іншими доказами у справі. Жодних підстав ставити під сумнів достовірність цих свідчень у суду не виникло.
Таким чином, з усієї сукупності досліджених доказів судом установлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами в школі, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відповідач жодного разу не відвідала школу, де навчається дитина, не спілкується з учителями, не бере участі в батьківських зборах. Мати не дарує дитині подарунків, не вітає зі святами та днем народження. Кошти на утримання дитини не надає. Дитина фактично не пам`ятає матері та не знає як вона виглядає - що є прямим наслідком тривалої та свідомої відсутності відповідачки в житті доньки.
Суд розцінює таку поведінку відповідача як свідоме, винне ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні пункту 2 частини першої статті 164 СК України.
Докази щодо будь-якого створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною з боку батька відсутні. Навпаки, позивач неодноразово намагався сприяти відновленню зв`язку між матір`ю та дитиною, проте відповідач сама відмовляється від спілкування.
Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові у справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року, щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав відповідача забезпечить дочці найкращі інтереси у соціальному житті, визначить правовий статус дитини, при якому не потрібно буде отримувати письмові дозволи від матері, розшукуючи її тощо.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Позивачем підтверджено наданими доказами, що ОСОБА_2 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач не надала відзиву, яким би наведені позивачем обставини спростувала, та не намагалася довести своє бажання виховувати дитину.
З огляду на викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 .
Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, сплачений позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 150, 155, 164, 165 СК України та статтями 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП та/або паспортні дані невідомі, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, код ЄДРПОУ 26088989, 03020, м. Київ, пр-кт Повітрофлотський, 41.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна