Іменем України
РІШЕННЯ

18 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/200/26 	
Господарський суд Чернігівської області в складі судді Фесюри М.В., за участю секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом: Прилуцької окружної прокуратури,
вул. В`ячеслава Чорновола, 50-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500,
код ЄДРПОУ 0291011425,
в інтересах держави в особі
позивача: Прилуцької міської ради Чернігівської області,
вул. Незалежності, 82, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500,
код ЄДРПОУ 34209057,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуки «Еко-Буд»,
вул. Київська, буд. 140, м. Прилуки, Чернігівська область,17500,
код ЄДРПОУ 34549289,
про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі у сумі 136 145,19 грн. 
за участю представників сторін: 
прокурор: Ходико О.Є. 

Прилуцькою окружною прокуратурою подано позов в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуки «Еко-Буд» про стягнення до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади 71 722,80 грн безпідставно збережених грошових коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту; 53 557,86 грн інфляційних втрат та 10 854,53 грн 3% річних за користування безпідставно збереженими коштами пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав сплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Крім того, з моменту безпідставного збереження коштів пайової участі нараховані інфляційні втрати та 3% річних на прострочену суму на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 справу №927/200/26 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.
Ухвалою суду від 11.03.2026 суд відкрив провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи по суті призначив на 06.04.2026 року, 10:30. Суд встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позов.
Ухвала суду від 10.06.2025 була доставлена позивачу в Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 11.03.2026, 14:49, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі від 11.03.2026 направлена за його адресою: м. Прилуки, вул. Київська, буд.140, повернулася неврученою із позначкою поштового відділення «адресат відсутній».
16.03.2026 від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи, в якій Прилуцька міська рада зазначила про те, що підтримує позовні вимоги повністю.
В судовому засіданні 06.04.2026 суд відклав розгляд справи, оскільки у відповідача відсутній електронний кабінет в ЄСІТС, а у суду відсутні відомості щодо отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі від 11.03.2026, направленої засобами поштового зв`язку.
Суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи на 29.04.2026, 09:00 та повідомив відповідача про обов`язок зареєструвати кабінет в системі ЄСІТС.
Ухвала суду від 06.04.20216 направлена відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Прилуки «Еко-Буд», за тією ж адресою: м. Прилуки, вул. Київська, буд.140, отримана 20.04.2026, що підтверджується поштовим повідомленням №RO 67142122992.
В судовому засіданні 29.04.2026 суд постановив із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви в судовому засіданні до 18.05.2026, 12:00.
В судове засідання 18.05.2026 прибув прокурор, позивач та відповідач не прибули.
Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не наданий.
Відповідач у справі не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Враховуючи викладене вище та факт надсилання судом ухвали на офіційну адресу відповідача у справі, суд доходить висновку про належне повідомлення учасника судового процесу про наявне позовне провадження у справі №927/200/26.
Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно із ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
В судовому засіданні 18.05.2026 підписано вступну та резолютивну частині рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №051201210801 від 10.12.20, по об`єкту «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» 10.12.2020 зареєстроване у Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за № ЧГ 051201210801.
Відділом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради 22.01.2021 №ЧГ101210122841 зареєстровано декларацію про готовність вказаного об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
Відповідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, зазначені терміни будівництва: 10.12.2020 - початок будівництва, 18.01.2021 - завершення будівництва, 22.01.2021 – строк введення в експлуатацію. 
Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проєктною документацією 1793,070 тис. грн.
Кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту – не сплачуються на підставі п.13 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в України» від 20.09.2019 №132-ІХ.
ТОВ «Прилуки Еко-Буд» здійснено будівництво об`єкта: «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» з можливістю його експлуатації у подальшому у період з 10.12.2020 - початок будівництва по 22.01.2021 - введення в експлуатацію об`єкта.
За інформацією Прилуцької міської ради від 27.01.2026 №02-16/665 декларацію про готовність до експлуатації об`єкта «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» № ЧГ101210122841 зареєстровано 22.01.2021 у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва без сплати пайового внеску.
Несплата пайового внеску ТОВ «Прилуки Еко-Буд» за здійснене будівництво об`єкта: «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» в сумі 71722,80 грн (в розмірі 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта) стала підставою для звернення прокурора з позовом до суду.
Прокурор просить стягнути з відповідача пайовий внесок в сумі 71722,80 грн та інфляційні втрати в сумі 53 557,86 грн, а також три проценти річних в сумі 10 864,53 грн за період з 23.01.2021 по 09.02.2026 включно, з 23.01.2021 - день наступний за днем реєстрації декларації про готовність, по 09.02.2026 - день, який передує зверненню прокурора до суду із позовом.
Щодо представництва прокуратурою інтересів держави суд відзначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Такі випадки передбачено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", за приписами якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У пунктах 3, 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/ 99 зазначається, що в основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Окремо необхідно зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з нормами частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Доходи місцевих бюджетів, інші кошти, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст.142 Конституції України, ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"), Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на доходи місцевих бюджетів, інші кошти (ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Тобто, органи місцевого самоврядування мають широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У статті 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.
Таким чином, завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.
Суд доходить висновку про те, що рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів бюджету, а також контролю за їх сплатою, а тому є належним позивачем у цій справі. Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21.
Як вбачається з матеріалів справи, окружною прокуратурою було скеровано до Прилуцької міської ради лист № 54-11542-25 від 23.01.2026 щодо вжиття заходів, спрямованих на стягнення з ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» коштів пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту, а також інфляційних та 3 % річних.
Прилуцька міська рада листом №02-16/6654 від 27.01.2026 повідомила окружну прокуратуру, що не заперечує щодо вирішення питання сплати пайової участі замовником реконструкції.
Прилуцька окружна прокуратура, відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", скерувала на адресу Прилуцької міської ради лист від №54-11542-25 від 03.03.2026, яким повідомила про наявність підстав для захисту інтересів територіальної громади, та звернення до суду з позовом в інтересах міської ради.
Отже, підсумовуючи зазначене, прокурор обґрунтував правомірність звернення до суду із цим позовом.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI.
За статтею 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником будівництва є фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.
Частиною 1 статті 2 цього Закону визначено, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції, чинній до 01.01.2020 року) пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Зі змісту статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (чинної до 01.01.2020 року) вбачається, що перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 року в справі № 911/594/18, від 22.08.2018 року в справі № 339/388/16-ц, від 22.09.2021 року в справі № 904/2258/20 та інших.
Суд звертає увагу на те, що статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (далі в тексті - Закон № 132-IX), який набув чинності 01.01.2020 року.
Таким чином, починаючи з 01.01.2020 року передбачений до цього статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.
Разом із тим, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 132-IX встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
- розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
- замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
- пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
- кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
- інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Пайова участь не сплачується у разі будівництва: об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури; об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків; об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства; об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових; об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції).
Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 року не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 року не були укладені;
- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Отже, в обох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
За змістом зазначених норм відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не звільняє забудовника від зобов`язання сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинно бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 20.07.2022 року в справі № 910/9548/21.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач договір про пайову участь не уклав, як і не сплатив відповідні кошти пайової участі, у зв`язку з початком будівництва об`єкта у 2020 році.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного кодексу України).
У такому разі слід виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року в справі № 643/21744/19.
Відповідно до інформації Прилуцької міської ради від 23.12.2025 наданої у листі № 02-16/8135, забудовник ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» не звертався до міської ради стосовно розгляду зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» та обрахування розміру пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної інфраструктури міста. Рішення міської ради щодо звільнення ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» від сплати пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста не приймались. Об`єкт «Реконструкція нежитлової будівлі по вул. Київська, 291-А в м. Прилуки Чернігівської області» не належить до переліку об`єктів, замовники яких не залучаються до пайової участі, що визначений у п. 1.7 Положення про порядок та розрахунок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, затвердженого рішенням 55 сесії 7 скликання Прилуцької міської ради № 21 від 19.04.2019.
Судом встановлено, що згідно з даними декларації про готовність об`єкту до експлуатації № ЧГ101210122841 від 22.01.2021 кошторисна вартість будівництва становить 1 793 070 гривень.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX встановлено розміри пайової участі для замовників будівництва у межах 4% кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд та 2 % - для житлових будинків, якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом.
Як вбачається з розрахунку прокурора, розмір пайової участі визначено в сумі 71 722,80 грн (1 793 070 грн. х 4%), що відповідає нормам пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX.
Разом з цим, відповідно до інформації Прилуцької міської ради від 17.09.2025 рішенням міської ради (55 сесія 7 скликання) від 19.04.2019 № 21 затверджено Положення «Про порядок та розрахунок пайової участі Замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста» (далі -Положення), яким визначено механізм розрахунку розміру пайової участі.
Для розрахунку розміру пайової участі за формулою на підставі п. 3 Положення передбачено 5% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд, що на думку прокурора, не відповідає гранично встановленій вимогами п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX межі 4% кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд, то розрахунок розміру пайової участі для замовника будівництва ТОВ «Прилуки «Еко-Буд» здійснений відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX та становить 71 722,80 грн.
Дослідивши наданий прокурором розрахунок розміру пайової участі (внеску) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Прилуки, суд дійшов висновку, що останній є обґрунтованим та здійсненим на законних підставах.
Відповідачем жодних заперечень щодо розміру пайової участі суду не надано, як і не надано доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати коштів пайової участі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача пайової участі в розмірі 71722,80 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно збережених грошових коштів.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 10864,53 грн за період з 23.01.2021 по 09.02.2026 та інфляційних втрат в сумі 53557,86 грн за період лютий 2021 року – грудень 2025 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Норма вказаної статті регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника.
Проте, у статті 1212 Цивільного кодексу України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 року в справі № 910/3831/22.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає його таким, що відповідає положенням чинного законодавства, а також не перевищує обрахованого судом розміру означених компенсаційних виплат.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 10864,53 грн за період з 23.01.2021 по 09.02.2026 та інфляційних втрат в сумі 53557,86 грн за період лютий 2021 року – грудень 2025 року.
Витрати зі сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуки «Еко-Буд» (код ЄДРПОУ 34549289, вул. Київська, буд.140, м. Прилуки, Чернігівська область,17500) до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади (отримувач: ГУК у Чернігівській області/тг м. Прилуки/24060300, код ЄДРПОУ 37972475; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 538999980314090544000025737) безпідставно збережені грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту в сумі 71 722,80 грн; інфляційні втрати в сумі 53 557,86 грн та три проценти річних в сумі 10 854,53 грн.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Прилуки “Еко-Буд” (вул. Київська, буд. 140, м. Прилуки, Чернігівська область,17500, код ЄДРПОУ 34549289) на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач: Чернігівська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ 02910114; банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UA248201720343140001000006008) судовий збір у сумі 2 622,40 грн. 
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк та в порядку, встановлені ст.256, ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складене 20.05.2026.

Суддя М.В. Фесюра

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/