Справа № 127/37609/25 
Провадження № 33/801/443/2026
Категорія: 143 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його захисником – адвокатом Варцабою Сергієм Анатолійовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2025 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору
27.03.2026 року, не погодившись з цією постановою суду, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Варцабу С.А., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що суд першої інстанції направляв на адресу  ОСОБА_1 повістку про виклик до суду. Також немає підтвердження того, що суд оприлюднив на офіційному веб сайті суду повідомлення про виклик ОСОБА_1 до суду.
При цьому матеріали справи свідчать, що  ОСОБА_1 не був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП. 
Таким чином, скаржник вважає, що оскільки розгляд справи відбувся за відсутності доказів належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 про розгляд даної справи, таке процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Також разом із апеляційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2025 року, яке мотивоване тим, що про розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомлений не був та копії оскаржуваного судового рішення не отримував. Водночас адвокат вказує, що 16.03.2026 року  ОСОБА_1 в мобільний застосунок «Дія» надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження, підставою для чого стала постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2025 року. Після чого 17.03.2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Варцаба С.А. подав до суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи. Лише 23.03.2025 року адвокату була надана можливість ознайомитись із матеріалами справи та, відповідно, із текстом постанови суду першої інстанції від 09.12.2025 року.
За таких обставин, скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений із поважних причин та просить його поновити.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, з яких видно, що із оскаржуваною постановою представник Денисюка С.С. ознайомився 23.03.2025 року (а.с. 23), при цьому відомості про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи відсутні, тому апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2025 року необхідно задовольнити.
Крім того, апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, з огляду на таке.
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У першу чергу, перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст. 268 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України», та «Трух проти України»).
Із матеріалів справи вбачається, що розгляд даної справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 .
При цьому суд першої інстанції, вважавши за можливе провести розгляд справи за його відсутності, вказав, що  ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Крім того, інформація щодо дати, часу та місця розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, що дозволяло ОСОБА_1 самостійно її переглянути.
Разом з тим, апеляційний суд встановив, що будь-яких доказів, які б підтверджували належне повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи матеріали не містять. Більше того, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП складений за відсутності ОСОБА_1 , а тому беззаперечних підстав стверджувати, що останньому було відомо про наявність відносно нього судового провадження немає.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що, розглянувши справу за відсутності відомостей про належне повідомлення  ОСОБА_1  про судове провадження, учасником якого він є, за результатами якого ухвалено оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не забезпечив  ОСОБА_1  можливості обґрунтувати свої заперечення щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і, таким чином, не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
За таких обставин, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2025 року прийнята з порушенням норм процесуального права, отже підлягає скасуванню. 
Разом з тим, за приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 283 КпАП у постанові місцевого суду мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків та інших осіб, пояснення яких можуть сприяти встановленню істини у справі, тощо. 
Згідно із п. 2.10 (а) ПДР України в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Диспозицією ст. 122-4 КУпАП визначена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 06.11.2025 року о 07:22 год. в м. Вінниця, по вул. Ботанічній, 24, керував транспортним засобом «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_1 , та, будучи учасником ДТП з транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 522190 від 24.11.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).
Копією протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії ЕПР1 № 522169 від 24.11.2025 року (а.с. 10). 
Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 06.11.2025 року, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване місце ДТП із зазначенням її прив`язки, графічно зображено та детально описано післяаварійне розташування транспортних засобів відносно один одного, конкретизовані погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та розмітки, а також перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 3).
Письмовими поясненнями  ОСОБА_2 , в яких вказано, що 06.11.2025 року близько 07:20 год. він рухався транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , в крайній лівій смузі дороги. Доїжджаючи до перехрестя вулиць Хмельницьке Шосе – Юності, побачив як транспортний засіб Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_1 , різко перелаштувався у його смугу для руху транспортних засобів. ОСОБА_2 вжив усіх заходів щоб уникнути бокового зіткнення. Проте зіткнення уникнути не вдалося. Водії поспілкувалися та на місці ДТП. ОСОБА_1 вказав, що винуватість свою визнає та відшкодує завдану шкоду. Однак, згодом ОСОБА_1 зателефонував йому та сказав, що своєї вини не визнає (а.с. 4).
Також, як встановлено із Єдиного державного реєстру судових рішень, 09.12.2025 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/37615/25 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн на користь держави.
При цьому 21 квітня 2026 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником – адвокатом Варцабою С.А., задоволено частково. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2025 року у справі № 127/37615/25 скасовано та прийнято нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1  до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Між тим, як зазначив апеляційний суд у своїй постанові, факт порушення  ОСОБА_1  ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, а тому суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, вважає, що вказані вище докази у повній мірі підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,  ОСОБА_1  реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
При цьому, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки жодних доводів щодо незаконності чи необґрунтованості постанови суду в частині визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, скаржником на наведено, як і не надано доказів на спростування висновків суду першої інстанції про те, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доведена та підтверджена належними доказами.
Водночас, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Разом з тим, строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом частини 2 даної статті, якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП, закінчився. 
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Таким чином, враховуючи усе викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подане його захисником – адвокатом Варцабою Сергієм Анатолійовичем, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2025 року задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на оскарження вказаної постанови.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником – адвокатом Варцабою Сергієм Анатолійовичем, задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2025 року скасувати та прийняти нову. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя       О. В. Ковальчук