ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/66/24	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., при секретарі судового засідання Андріїв Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Комунального підприємства "Коломия Екоагроліс" 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група"
про стягнення заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року від 12.03.2020 в сумі 1885690,40 грн,

за участі:
від позивача: Гринів Яна Василівна; Шелембин Володимир Миколайович; 
від відповідача: Бакун Андрій Юрійович.

встановив: Комунальне підприємство "Коломия Екоагроліс" (раніше Комунальне підприємство "Роздрібно-закупівельна база громадського харчування") звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група" про стягнення заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року від 12.03.2020 (зобов`язання по сплаті коштів за поставлену сільськогосподарську продукцію за видатковою накладною №21 від 20.02.2023) в сумі 1885690 грн 40 коп., з яких 1298164 грн 84 коп. – основна заборгованість, 506557 грн 74 коп. – пеня; 35205 грн 83 коп. – 3% річних та 45761 грн 99 коп. – інфляційні втрати.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2024 (суддя Шкіндер П. А.) відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покладено на позивача.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2024 у справі №909/66/24 залишено без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства "Роздрібно-закупівельна база громадського харчування" без задоволення.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2025 касаційну скаргу Комунального підприємства "Роздрібно-закупівельна база громадського харчування" задоволено частково; рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у справі 909/66/24 скасовано, а справу № 909/66/24 передано на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.
Згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу передано на розгляд судді Стефанів Т. В.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2025 (суддя Стефанів Т. В.) відмовлено в задоволенні позову Комунального підприємства "Коломия Екоагроліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група" про стягнення заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року від 12.03.2020 в сумі 1 885 690 грн 40 к.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Коломия Екоагроліс" (Комунальне підприємство «Роздрібно-закупівельна база громадського харчування») залишено без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2025 у справі №909/66/24 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.12.2025 касаційну скаргу Комунального підприємства "Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування" задоволено частково, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у справі №909/66/24 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.
Згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу передано на розгляд судді Неверовській Л. М.
Ухвалою суду від 14.01.2026 прийнято справу № 909/66/24 до провадження та призначено підготовче засідання.
Позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем ТОВ “Станіславська бізнес група” умов договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12.03.2020 в частині своєчасної оплати за поставлений товар в сумі 1298164,84 грн. Зазначена заборгованість у відповідача виникла за договором, у зв`язку з несплатою грошових коштів за поставлену ним сільськогосподарську продукцію відповідно до накладної № 21 від 20.02.2023 (зерна ячменю озимого). Позивач зазначив, що договір продовжує діяти до моменту повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань та, враховуючи системне тлумачення договору, свідчить про те, що на підставі видаткової накладної № 21 від 20.02.2023 відповідач зобов`язаний сплатити кошти за поставлену сільськогосподарську продукцію. 
Pгідно акту звіряння розрахунків за період з 01.01.2020 по 24.02.2023, до 20.02.2023 у КП «Роздрібно-закупівельна база громадського харчування» перед відповідачем існувала певна заборгованість, яка перейшла в борг зі сторони відповідача в розмірі 1298164, 84 грн 
Оскільки заборгованість за договором виникла по видатковій накладній № 21 від 20.02.2023, тому з 21.02.2023 позивач вправі нараховувати штрафні санкції. Позивачем за період з 21.02.2023 по 16.01.2024, виходячи з боргу в сумі 1298164,84 грн, в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.
У клопотанні про долучення доказів просить суд долучити до матеріалів справи №909/66/24 копії податкових накладних за період 16.02.2023, 17.02.2023 та 20.02.2023 роки, які підтверджують факт одержання податкового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» від Комунального підприємства “Коломия Екоагроліс”, на підставі видаткових накладних, які містяться у матеріалах справи.
Позиція відповідача.
У додаткових поясненнях від 19.01.2026 зазначає, що поставка зерна озимого ячменю за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 здійснювалось у відповідності до умов договору поставки №20/02 від 20.02.2023. Всі умови правочину (асортимент, об`єм, ціна) повністю відповідають видатковій накладній №21 від 20.02.2023.
Наявність у видатковій накладній посилання на договір «№1 від 12.03.2020 року» є суто технічною помилкою бухгалтерії позивача та нерозуміння різниці між правочинами. Як описував відповідач у своїх поясненнях, після закінчення дії договору №1 від 12.03.2020 сторони не мали законних прав посилатись на цей правочин. Більше того, договір №1 від 12.03.2020 закінчив свою дію 30.11.2020, а видаткову виписували 20.02.2023, тобто більше ніж через два роки після закінчення дії договору.
Проте, позивач жодного разу не заперечував існування та підписання ним договору поставки №20/02 від 20.02.2023. Дія цього договору завершилась 31.12.2023, яке не передбачала завершення зобов`язань покупця по оплаті отриманого товару за цим договором.
Зазначає, що умовами договору поставки №20/02 від 20.02.2023 не встановлено строків розрахунку за поставлений, а тому у відповідності з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у бідь-який час. Позивач не вимагав оплати по договору поставки №20/02 від 20.02.2023, а тому зобов`язання з оплати видаткової накладної №21 від 20.02.2023 не наступило.
Відповідач у даній справі самостійно у відповідності до статті 601 ЦК України повідомив позивача про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог заявою №29/01/26 від 29.01.2026. За умовами цієї заяви оплати отриманого відповідачем товару за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 у розмірі 1685698,11 грн повністю зараховується вимогами відповідача до позивача за договором надання послуг №1 від 12.03.2020.
За умовами заяви №29/01/2026 від 29.01.2026 оплата по договору поставки №20/02 від 20.02.2023 та видатковій накладній №21 від 20.02.2023 ТОВ «Станіславська Бізнес Група» вважаться виконаною повністю та заборгованості не існує.
У додаткових поясненнях у справі від 29.01.2026 зазначає, що відповідач у даній справі самостійно у відповідності до статті 601 ЦК України повідомив позивача про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог заявою №29/01/26 від 29.01.2026. За умовами цієї заяви оплати отриманого відповідачем товару за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 у розмірі 1685698,11 грн повністю зараховується вимогами відповідача до позивача за договором надання послуг №1 від 12.03.2020. За умовами заяви №29/01/2026 від 29.01.2026 оплата по договору поставки №20/02 від 20.02.2023 та видатковій накладній №21 від 20.02.2023 ТОВ «Станіславська Бізнес Група» вважаться виконаною повністю та заборгованості не існує.
Обставини справи, дослідження доказів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.
Я вбачається з матеріалів справи, дана справа розглядалась та переглядалася судами неодноразово.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.12.2025, якою постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 і рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2025 у справі №909/66/24 скасовано, а справу № 909/66/24 направлено на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області, зазначено, що “відмовляючи у задоволенні позову за наслідками нового розгляду цієї справи, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки наданим до матеріалів справи доказам і доводам сторін у цій справі.
Верховний Суд зазначає, що суд, задля забезпечення дотримання всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи зобов`язаний дослідити та встановити обставини, на які посилаються сторони на підтвердження своїх вимог та заперечень.
Окрім цього, Суд зазначає, що ані місцевий господарський суд, ані суд апеляційної інстанції в повному обсязі не врахували висновків та вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 15.01.2025 у цій справі, які стали підставою для направлення справи на новий розгляд, чим порушили приписи частини п`ятої статті 310 та частини першої статті 316 ГПК України”.
При цьому, як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2025, направляючи справу на новий розгляд у цій справі зазначив, зокрема, таке:
- ухвалюючи рішення у цій справі суди попередніх інстанцій достеменно не встановили з урахуванням специфіки триваючих правовідносин сторін та підстав виникнення господарських зобов`язань фактичні обставини справи, необхідні для ухвалення обґрунтованого та справедливого рішення, а саме: чи виникло за встановлених ними обставин у відповідача грошове зобов`язання щодо оплати товару, одержаного за видатковою накладною № 21 від 20.02.2023, які умови та порядок виконання такого зобов`язання у разі його виникнення;
- суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінки усім наданим учасниками справи доказам та доводам, викладеним ними під час розгляду цієї справи;
- судами попередніх інстанцій не наведено доводів та обставин, відповідно до яких відповідач звільняється від оплати поставленого йому товару;
- судами не враховано того, що позивач посилався на підтвердження позовних вимог на обставини поставки товару відповідачу, доказом чого назвав відповідну видаткову накладну, оцінки якій в контексті виникнення на її підставі господарського зобов`язання суди не надали.
Частиною п`ятою статті 310 ГПК України передбачено, що висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Згідно з частиною першою статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
При новому розгляді справи, судом встановлено, що з 2020 року між Комунальним підприємством "Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування" (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група" (як покупцем) існували довготривалі господарські відносини.
12.03.2020 між Комунальним підприємством "Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група" (покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1.
Згідно з п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити (продати) у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти (придбати) та оплатити на умовах цього договору сільськогосподарську продукцію врожаю 2020 року (надалі - продукція) на умовах, що вказані в цьому договорі та додатках до договору. Асортимент, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки продукції, місце прийому-передачі, строки оплати продукції, узгоджуються сторонами після збору урожаю шляхом вказування їх у додатках до договору, які становлять його невід`ємну частину. 
Ціна на продукцію, поставки якої здійснюються згідно з умовами цього договору, встановлюється в національній валюті України і визначається в додатках до цього договору (п.1.2.1 договору).
Відповідно до п.2.1 договору оплата вартості поставленої продукції проводиться покупцем самостійно, безготівково в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника.
Сторони можуть в будь-який момент дії цього договору узгодити іншу форму проведення розрахунків, що оформляється додатками до договору. Оплата вартості продукції проводиться покупцем по кожній окремій партії поставленої продукції, яка оформляється додатком до договору. Строк оплати вартості продукції по кожній окремій партії продукції визначається умовами відповідних додатків (п.2.2 договору).
У відповідності до п.2.2.1 договору в разі необхідності, з метою з`ясування дійсного стану проведення взаєморозрахунків, сторони періодично проводять звірку розрахунків по кожному звітному місяцю, а по її результатах складають двосторонній акт звірки. Звірка розрахунків може проводитись також на письмову вимогу однієї зі сторін.
Згідно з п.2.3 договору загальна сума цього договору сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленої продукції (первинні документи бухгалтерського обліку, рахунки та накладні) протягом дії цього договору та узгодженої на неї ціни відповідно до додатків до договору.
Сума попередньої щомісячної оплати вартості продукції становить: у березні – 300000,00 грн; у квітні – 70000,00 грн; у травні – 70000,00 грн; у червні – 70000,00 грн; у липні – 70000,00 грн; у серпні – 70000,00 грн; у вересні – 70000,00 грн; у жовтні – 70000,00 грн. Попередня оплата вартості продукції здійснюється протягом 10 днів з моменту підписання сторонами цього договору але не пізніше 10-15 числа кожного місяця (п.п.2.5, 2.6 договору).
Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони обумовили, що місце передачі продукції погоджується сторонами у додатку до договору. Постачальник здійснює поставку продукції окремими партіями в строки, вказані в додатку до договору.
Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця з моменту поставки продукції останньому та належного документального оформлення поставки продукції. З моменту переходу права власності на продукцію всі ризики її загибелі, втрати, пошкодження, хімічного впливу тощо переходять від постачальника до покупця (п.3.3 договору).
Відповідно до п.3.4 договору разом з продукцією постачальник зобов`язується передати покупцю на кожну окрему партію продукції належним чином оформлену товарну (видаткову) накладну, та товаротранспортну накладну. У випадку якщо продукція, яка поставляється за цим договором, зберігається на зерновому складі, постачальник зобов`язаний в момент поставки продукції, в порядку, передбаченому чинним законодавством, передати покупцю складські документи на зерно, видані зерновим складом на підтвердження прийняття зерна.
Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що продукція вважається переданою покупцю: - по кількості - відповідно до кількості, зазначеної в додатку до договору або/та накладній. У випадку, якщо кількість продукції, що фактично поставлена, не відповідає кількості зазначеній в додатку та/або накладній і у випадку відсутності інших претензій покупця щодо поставленої продукції, покупець має право прийняти фактично поставлену продукцію, а постачальник зобов`язується передати належним чином оформлені документи, зазначені у пункті 3.4 цього договору, на фактично прийняту продукцію, протягом 3 календарних днів з дня фактичного прийняття продукції. Якщо продукція була поставлена постачальником у меншій кількості, ніж зазначено в додатку до договору, постачальник зобов`язаний допоставити недопоставлену частину продукції протягом 1 календарного дня з моменту прийняття фактично поставленої продукції. Якість продукції визначається атестованою та/або акредитованою лабораторією покупця або/та іншою атестованою чи акредитованою лабораторією підприємства, на яке здійснюється поставка продукції.
Пунктами 6.2, 6.3 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний: поставити (передати) покупцю якісну продукцію, а також всю необхідну документацію на неї в місці встановленому цим договором та додатками до нього; скласти та підписати накладні на продукцію, а також оформити всі інші необхідні документи по цьому договору. Покупець зобов`язаний: прийняти продукцію відповідно до умов цього договору; у встановлений цим договором термін та спосіб оплатити постачальнику вартість продукції; підписати накладну на продукцію, а також оформити всі інші необхідні документи по цьому договору.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками (п.10.1 договору).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10.1 цього договору та закінчується 30.11.2020, але в будь-якому випадку після повного і належного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань згідно цього договору (п.10.2 договору).
Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та належного виконання зобов`язання за цим договором (п.10.4 договору).
Згідно з п.10.5 договору зміни і доповнення до цього договору, а також всі додатки до нього вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони вчинені у письмовій формі і підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені їх печатками. Усі додатки та накладні на продукцію в рамках цього договору, є невід`ємною його частиною.
Судом встановлено, що строк дії договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12.03.2020 закінчився 30.11.2020 року (п.10.2. договору). Докази продовження дії договору на новий строк у матеріалах справи відсутні.
В матеріалах справи наявні копії додаткових угод до договору №1 поставки сільськогосподарської продукції від 12.03.2020 укладених між сторонами. Також наявні копії інших договорів, а саме: договорів складського зберігання зерна, договорів безвідсоткової поворотної фінансової допомоги та договір надання послуг.
Позивачем на підтвердження виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 1 від 12.03.2020 до матеріалів справи долучено копії видаткових накладних: № 28 від 23.07.2020 про поставку ураган форте відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 49 від 19.10.2020 про поставку ураган форте та реглор спектрум відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 4 від 30.06.2021 про поставку зерна соняшнику відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 30 від 04.08.2021 про поставку зерна соняшнику відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 14 від 12.08.2022 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 35 від 30.11.2022 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 19 від 16.02.2023 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 20 від 17.02.2023 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020; № 21 від 20.02.2023 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020.
Сторонами укладено наступні додаткові угоди до договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12 березня 2020 року:
Додаткову угоду №1 від 01 квітня 2020 року, за умовами якої покупець (відповідач) здійснює поставку а постачальник (позивач) приймає у якості попередньої оплати за продукцію товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 1118461,87 грн.
Додаткову угоду №2 від 12 травня 2020 року, за умовами якої покупець здійснює поставку а постачальник приймає у якості попередньої оплати за продукцію товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 429959,04 грн.
Додаткову угоду №3 від 22 червня 2020 року, за умовами якої покупець здійснює поставку а постачальник приймає у якості попередньої оплати за продукцію товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 221250 грн.
Додаткову угоду №4 від 24 червня 2020 року, за умовами якої покупець здійснює поставку а постачальник приймає у якості попередньої оплати за продукцію товарно-матеріальні цінності на загальну суму 288215,28 грн.
Додаткову угоду №5 від 07 липня 2020 року, за умовами якої покупець здійснює поставку а постачальник приймає у якості попередньої оплати за продукцію товарно-матеріальні цінності на загальну суму 823065,60 грн
Додаткову угоду №6 від 19 жовтня 2020 року, за умовами якої покупець здійснює поставку а постачальник приймає у якості попередньої оплати за продукцію товарно-матеріальні цінності на загальну суму 285684 грн.
Позивач зазначає, що між сторонами у справі існували відносини зокрема щодо поставки продукції, що підтверджує доказами, долученими до позовної заяви, а саме:
- копію договору складського зберігання зерна №01/07/20 від 01.07.2020 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (зерновий склад та Комунальне підприємство «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування», (Поклажодавець), уклали даний договір про те, що Поклажодавець зобов`язується передати зерно озимого ячменю (ДСТУ 3769-98 «Ячмінь. Технічні умови»), («Продукція») за заліковою вагою 500 (п`ятсот) тон на зерновий склад, який зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.
- копію додатку до договору складського зберігання зерна №01/07/20 від 01.07.2020 від 15.07.2020
- копію договору складського зберігання зерна №30/07/20 від 30.07.2020 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (зерновий склад та Комунальне підприємство «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування», (Поклажодавець), уклали даний договір про те, що Поклажодавець зобов`язується передати зерно озимого ріпаку (ДСТУ 8177:2015 ріпак озимий ярий, технологічного вирощування, загальні вимоги), («Продукція») за заліковою вагою 140800 тон на зерновий склад, який зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.
- копію договору складського зберігання зерна №20/10/20 від 20.10.2020 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (зерновий склад та Комунальне підприємство «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування», (Поклажодавець), уклали даний договір про те, що Поклажодавець зобов`язується передати зерно соняшнику (ДСТУ 7011:2009 соняшник, технологічного вирощування), («Продукція») за заліковою вагою 310тон на зерновий склад, який зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.
- копію договору №160320/1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 16.03.2020 про надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (позикодавець) передає у власність Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" ( позичальник) громадського харчування» на безвідсотковій та поворотній основі грошові кошти у розмірі 260000,00грн., а Позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
- копію договору №270420/1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 27.04.2020 про надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (позикодавець) передає у власність Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" ( позичальник) громадського харчування» на безвідсотковій та поворотній основі грошові кошти у розмірі 70000,00грн., а Позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
- копію договору № 260620/1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 26.06.2020 про надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (позикодавець) передає у власність Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" ( позичальник) громадського харчування» на безвідсотковій та поворотній основі грошові кошти у розмірі 70000,00грн., а Позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
- копію договору № 260520/1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 26.05.2020 про надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (позикодавець) передає у власність Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" ( позичальник) громадського харчування» на безвідсотковій та поворотній основі грошові кошти у розмірі 70000,00грн., а Позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
- копію договору № 290720/1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 29.07.2020 про надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (позикодавець) передає у власність Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" ( позичальник) громадського харчування» на безвідсотковій та поворотній основі грошові кошти у розмірі 70000,00грн., а Позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
- копію договору № 170820/1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 17.08.2020 про надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (позикодавець) передає у власність Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" (позичальник) громадського харчування» на безвідсотковій та поворотній основі грошові кошти у розмірі 70000,00грн., а Позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
- копію договору надання послуг № 1 від 12.03.2020 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (підрядник) зобов`язується надати комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база" (Замовнику) на сільгоспугіддях Замовника, в подальшому «Послуги», а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника згідно умов цього Договору, виконання робіт здійснюється на сумарній площі земельних ділянок розміром не менше 707,84 га., що знаходяться на території Коломийської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області з додатком №1 від 12.03.2020.
- акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2020 - 31.12.2021, з відтиском печатки та підписаний представником Комунального підприємства «Роздрібна торгово-закупівельна база"
- акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2020 - жовтень 2020, з відтиском печатки та підписаний представником Комунального підприємства «Роздрібна торгово-закупівельна база"
- акт надання послуг № 43 від 30.09.2020 з посиланням на договір зберігання № 01/07/20 про зберігання озимого ячменю липень- вересень 2020.
- акт надання послуг № 44 від 31.10.2020 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання озимого ріпаку серпень-жовтень 2020.
- акт надання послуг № 55 від 30.11.2020 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 57 від 31.12.2020 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 8 від 31.01.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 9 від 28.02.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 10 від 31.03.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 11 від 30.04.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 11 від 30.04.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 12 від 31.05.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 18 від 31.06.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 26 від 31.07.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 30 від 31.08.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 32 від 30.09.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 44 від 31.10.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт надання послуг № 50 від 30.11.2021 з посиланням на договір зберігання № 30/07/20 про зберігання зерна
- акт № 03-П, передачі-приймання зерна ячменю озимого при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 01/07/20 від 01.072020;
- акт № 02-П передачі-приймання зерна соняшнику при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 01/07/20 від 30.07.2020;
- акт №01-П, передачі-приймання зерна соняшнику при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 30/0720 від 30.07.2020
- акти №01-П передачі-приймання зерна ріпаку озимого при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна №20/10/20 від 20.10.2020;
- акт № 02-П передачі-приймання зерна соняшнику при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 20/10/20 від 20.10.2020;
- акт № 06-П передачі-приймання зерна соняшнику при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 20/10/20 від 20.10.2020;
- акт №01-П, передачі-приймання зерна соняшнику при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 30/0720 від 30.07.2020
- акт №02-П, передачі-приймання зерна соняшнику при поверненні його зі зберігання згідно Договору складського зберігання зерна № 30/0720 від 30.07.2020
- видаткову накладну №28 від 23.07.2020 про поставку ураган форте відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 49 від 19.10.2020 про поставку ураган форте та реглор спектрум відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 4 від 30.06.2021 про поставку зерна соняшнику відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 30 від 04.08.2021 про поставку зерна соняшнику відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 14 від 12.08.2022 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 35 від 30.11.2022 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 19 від 16.02.2023 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 20 від 17.02.2023 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020
- видаткову накладну № 21 від 20.02.2023 про поставку ріпаку озимого відповідно до договору поставки с/г продукції № 1 від 12.03.2020;
- Додаток № 1 до Договору складського зберігання зерна від 20/07/20 від 20.07.2020;
- Акти приймання-передачі товару № 1 від 26.10.2020, №2 від 27.10.2020, №3 від 28.10.2020, № 4 від 29.10.2020, № 5 від, 30.10.2020, № 1 від 06.08.2020, № 2 від 07.08.2020, №3 від 10.08..2020, № 4 від 10.08.2020, № 5 від 11.08.2020, № 6 від 11.08.2020, № 7 від 07.07.2020, № 2 від 08.07.2020, № з від 09.07.2020, № 4 від 10.07.2020, № 5 від 11.07.2020, № 6 від 13.07.2020, № 7 від 14.07.2020, № 8 від 15.07.2020 з посиланнями на договори складського зберігання;
- додаток № 1 до Договору складського зберігання зерна від 30/07/20 від 30.07.2020;
- додаток № 1 до Договору надання послуг №1 від 18.03.2020;
- додаткові угоди № 1, 2 до Договору надання послуг № 1 від 12.03.2020 та 14.05.2020;
- замовлення на виконання робіт (надання послуг);
- акт огляду посівів КП «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування», що постраждали внаслідок несприятливих кліматичних умов у травні-червні 2020 року;
- документація форми 77 затверджена Міністерством сільського господарства СРСР 24.11.1972 № 269-1, реєстр відправки зерна та іншої продукції;
- товаро - транспортні накладні;
- акти передачі-приймання наданих послу з посиланням на Договір надання послуг №1 від 12.03.2020;
- видаткові накладні № 25 від 07.07.2020, № 24 від 24.06.2020, № 17 від 22.06.2020, № 17 від 12.05.2020, № 11 від 08.04.2020, № 3 від 08.04.2020, № 2 від 08.04.2020 видаткова накладна №1 від 03.04.2020 з посиланням у цих накладних на договір поставки;
- акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин.
Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення боргу за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року від 12.03.2020 за спірною видатковою накладною №21 від 20 лютого 2023 року, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
Разом з тим, відповідачем заперечується факт поставки по накладній №21 від 20 лютого 2023 року саме за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року від 12 березня 2020 року, з посиланням на укладення сторонами у 2023 році інших договорів на поставку.
У 2023 році між сторонами укладено договори поставки: №16/02 від 16.02.2023, №17/02 від 17.02.2023, №20/02 від 20.02.2023.
Згідно укладеного сторонами договору поставки №20/02 від 20 лютого 2023 року, постачальник зобов`язався поставити покупцю зерно ячменю озимого в кількості 337,14 тонн, ціною 4500 грн з ПДВ за 1 тонну (а.с.28, том ІІ).
Сторони погодили, що сума договору розраховується шляхом складання суми вартості Товару, що вказаний у рахунках (видаткових накладних) на цей товар (п. 2.6. договору).
Датою оплати товару вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (п. 2.7. договору).
Датою поставки товару є дата, що зазначається у видатковій накладній на товар (п. 3.2. договору).
Товар поставляється самовивозом покупця (п. 3.3. договору).
Товар повинен супроводжуватися такими документами: рахунок-фактура; видаткова накладна; ттн (п. 3.4. договору).
Як вбачається з підписаної сторонами видаткової накладної №21 від 20.02.2023, позивач поставив, а відповідач прийняв товар - зерно ячменю озимого в кількості 337,14 тонн вартістю 1685698,11 грн з ПДВ.
У видаткової накладної №21 від 20.02.2023 вказана підстава — договір №1 від 12.03.2020. 
Однак, як вбачається з умов договору поставки №20/02 від 20.02.2023, зокрема, погодженої в ньому ціни, кількості товару, дати його укладення та поставленого за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 товару, зокрема, його найменування, кількості, вартості, фактично поставка по вказаній накладній здійснена на виконання договору поставки №20/02 від 20.02.2023, а не договору №1 від 12.03.2020, строк дії договору закінчився 30.11.2020 року (п.10.2. договору).
Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 24.02.2023 який складений позивачем, однак не містить підпису відповідача, обороти за вказаний період становили 7381537,80 грн, а кінцеве сальдо — 1298164,84 грн. 
При цьому, хоча позивачем стверджується обставина поставки за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 саме по договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12.03.2020, в даному акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 24.02.2023 самим позивачем віднесено рядок “кредит” в сумі 1685698,11 грн - Надходження (21 від 20.02.2023) до договору поставки 20/02 від 20.02.2023. 
Таким чином, незважаючи на позицію позивача щодо поставки за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 саме по договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12.03.2020, у бухгалтерському обліку позивача видаткова накладна №21 від 20.02.2023 обліковується по договору поставки 20/02 від 20.02.2023.
Крім того, у матеріалах справи відсутні додатки до договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12.03.2020, в яких сторонами узгоджено асортимент, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки продукції, місце прийому-передачі, строки оплати продукції, що була передана відповідачу за видаткової накладної №21 від 20.02.2023.
Також судом встановлено, що між сторонами відбувалися поставки товару на підставі інших договорів:
- за договором поставки №16/02 від 16.02.2023 згідно за видаткової накладної №19 від 16.02.2023, що відображає умови договору (предмет – пункт 1.1. договору, кількість – пункт 2.1. договору, ціну – пункт 2.5. договору).
- за договором поставки №17/02 від 17.02.2023 згідно видаткової накладної №20 від 17.02.2023, що відображає умови договору (предмет – пункт 1.1. договору, кількість – пункт 2.1. договору, ціну – пункт 2.5. договору); 
Обороти за вказаними господарськими операціями по кожному з наведених договорів та накладних також відображені в акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 24.02.2023, який складений позивачем та не містить підпису відповідача. 
Таким чином, за даними бухгалтерського обліку сам позивач відносить поставки по вказаних накладних до договорів поставки за 2023 рік. 
Позивачем також долучено до матеріалів справи копії податкових накладних за 16.02.2023, 17.02.2023 та 20.02.2023, які підтверджують факт одержання податкового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» від Комунального підприємства “Коломия Екоагроліс”, на підставі видаткових накладних №19 від 16.02.2023, №20 від 17.02.2023, №21 від 20.02.2023.
Таким чином, судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем в сумі 1298164,84 грн виведений позивачем як сальдо за господарськими операціями між сторонами, що утворився за видатковими накладними №19 від 16.02.2023, №20 від 17.02.2023, №21 від 20.02.2023, а саме, як залишок неоплаченої вартості поставки за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 на підставі договору поставки 20/02 від 20.02.2023.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині третій статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За приписами статей 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частинами першою та другою статті 712 ЦК України договір, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, є за договором поставки. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див. постанову Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц).
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 537/4905/15-ц).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із положеннями частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому окрім обставин оформлення первинних документів, підлягають доведенню обставини щодо наявності або відсутності реального руху такого товару (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2019 у справі № 920/61/19).
Як встановлено судом, окрім наявних господарських зобов`язань за договорами 2020-2022 років, у 2023 році між сторонами також були наявними договірні зобов`язання на підставі укладених договорів на поставку товару, за якими відбулися поставки товару: за договором поставки №16/02 від 16.02.2023 згідно видаткової накладної №19 від 16.02.2023; за договором поставки №17/02 від 17.02.2023 згідно видаткової накладної №20 від 17.02.2023; за договором поставки №20/02 від 20.02.2023 згідно видаткової накладної №21 від 20.02.2023.
Судом встановлено, що фактично поставка по видатковій накладній №21 від 20.02.2023 здійснена на виконання договору поставки №20/02 від 20.02.2023, а не договору поставки №1 від 12.03.2020, строк дії договору закінчився 30.11.2020 (п.10.2. договору).
Встановлені судом обставини свідчать про те, що поставка за видатковими накладними №19 від 16.02.2023, №20 від 17.02.202 також не здійснювалася на виконання договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №1 від 12.03.2020.
При цьому, суд зазначає про те, що доводи позивача про поставку товару за видатковими накладними №19 від 16.02.2023, №20 від 17.02.2023, №21 від 20.02.2023 на підставі договору №1 від 12.03.2020 є юридично неспроможними, враховуючи закінчення строку дії договору.
Відтак, суд дійшов до висновку про те, що борг відповідача перед позивачем в сумі 1298164,84 грн виведений позивачем як сальдо за господарськими операціями між сторонами та утворився за видатковими накладними №19 від 16.02.2023, №20 від 17.02.2023, №21 від 20.02.2023, а саме, як залишок неоплаченої вартості поставки за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 на підставі договору поставки 20/02 від 20.02.2023.
Враховуючи, що умовами договору поставки №20/02 від 20.02.2023 не передбачено строків оплати товару, обов`язок покупця оплатити товар виникає з моменту його прийняття, з огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України.
Так, згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.
Зі змісту статті 692 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак, обов`язок покупця оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України) виникає з моменту його прийняття.
Враховуючи здійснення фактичного постачання товару та наявності залишку неоплаченої вартості отриманто товару, суд дійшов до висновку про те, що сам по собі факт зазначення позивачем у накладній договору поставки №1 від 12.03.2020 як підстави виникнення зобов`язання, а також самі доводи позивача про поставку за спірною накладною згідно договору 2020 року, не звільняє відповідача від виконання зобов`язання з оплати залишку несплаченої вартості отриманого товару.
З огляду на вказане, за встановлених судом обставин, у відповідача виникло грошове зобов`язання щодо оплати залишку вартості товару, одержаного за видатковою накладною № 21 від 20.02.2023 за договором поставки №20/02 від 20.02.2023. 
Відповідачем доказів оплати боргу суду не надано, доводів позивача про наявність боргу в сумі 1298164,84 грн не спростовано.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази невизнання відповідачем факту постачання товару за видатковою накладною №21 від 20.02.2023.
Крім того, відповідачем подано заяву №29/01/26 від 29.01.2026 про зарахування зустрічних однорідних вимог в оплату видаткової накладної №21 від 20.02.2023, за умовами якої оплати отриманого відповідачем товару за видатковою накладною №21 від 20.02.2023 у розмірі 1685698,11 грн повністю зараховується вимогами відповідача до позивача за договором надання послуг №1 від 12.03.2020, що свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності боргу за видатковою накладною №21 від 20.02.2023.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
У відповідності до ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Враховуючи, що умовами договору поставки №20/02 від 20.02.2023 не передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у вигляді сплати неустойки (пені), вимога про стягнення 506557 грн 74 коп. не підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу 5205 грн 83 коп. 3% річних та 45761 грн 99 коп. інфляційних втрат за період з 21.02.2023 по 16.01.2024.
Судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат та річних позивачем здійснено арифметично та методологічно правильно. 
За наведеного, вимоги про стягнення 35205 грн 83 коп. 3% річних та 45761 грн 99 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню. 
Щодо заявленого відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог в оплату видаткової накладної №21 від 20.02.2023 за заявою №29/01/26 від 29.01.2026, суд зазначає наступне.
Зарахування зустрічних однорідних вимог є особливим способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо). Такий правовий висновок, зокрема, сформовано в пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справи № 914/3217/16.
Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної практики, що вбачається із постанов Верховного Суду від 22.08.2018 зі справи № 910/21652/17, від 11.09.2018 зі справи № 910/21648/17, від 11.10.2018 зі справи № 910/23246/17, від 15.08.2019 зі справи № 910/21683/17, від 11.09.2019 зі справи № 910/21566/17, від 25.09.2019 зі справи № 910/21645/17, від 01.10.2019 зі справи № 910/12968/17, від 05.11.2019 зі справи № 914/2326/18.
При цьому, суд зазначає про те, що вимоги про стягнення боргу за видатковою накладною №21 від 20.02.2023, що були предметом даного спору не є безспірними щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, тому не можуть бути зараховані судом.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).
За наведених обставин, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
Судові витрати.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

позов Комунального підприємства "Коломия Екоагроліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група" про стягнення 1885690,40 грн — задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська бізнес група", 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, буд. 18, кв. 9 (ідентифікаційний код 4202735) на користь Комунального підприємства "Коломия Екоагроліс", площа Відродження 14/2, м.Коломия, Івано-Франківська область, 78203 (ідентифікаційний код 13654269) 1298164 (один мільйон двісті дев`яносто вісім тисяч сто шістдесят чотири) грн 84 коп. основного боргу, 35205 (тридцять п`ять тисяч двісті п`ять) грн 83 коп. 3% річних, 45761 (сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят одну) грн 99 коп. інфляційних втрат, 20687 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн судового збору.
В решті позову — відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписане 19.06.2026. 

Суддя Неверовська Л.М.