КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6468/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у свої та в інтересах своїх неповнолітніх дітей як законний представник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Міністерства оборони України про скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , яка діє у свої та в інтересах своїх неповнолітніх дітей як законний представник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просять:
- визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення Міністерства оборони України. оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. від 15.08.2025 №67/д щодо повернення документів на доопрацювання задля виплати одноразової грошової допомоги на підставі Постанови №975.
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяви ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та як законний представник своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гри на підставі абз.1 пункту 2 Постанови №168.
Обґрунтовуючи позов, представник позивачів зазначає, що ОСОБА_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер під час перебування у районі виконання завдань у м. Куп`янськ Харківської області. Позивачі вважають, що оскільки відповідно до постанови 11 Регіональної військово-лікарської комісії захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті військовослужбовця пов`язані із захистом Батьківщини, вони мають право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. На думку позивачів, Міністерство оборони України безпідставно повернуло подані документи для оформлення виплати за постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. 
Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі.
Представником Міністерства оборони України подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення, відповідач зазначає, що ОСОБА_6 помер унаслідок захворювання — гострого порушення кровообігу та кардіоміопатії, а не внаслідок поранення, контузії, травми чи каліцтва. На думку відповідача, постановою №168 виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн у разі смерті військовослужбовця пов`язано саме з настанням смерті внаслідок поранення, отриманого під час захисту Батьківщини за визначених умов. Відтак відповідач вважає, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню постанова №975, а повернення документів на доопрацювання є правомірним. Також Міністерство оборони України вказує, що суд не може підміняти уповноважену комісію та зобов`язувати її прийняти конкретне рішення про призначення допомоги. 
Представником позивачів подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що обставини смерті ОСОБА_6 відповідають умовам для виплати одноразової грошової допомоги за постановою №168. Представник посилається на те, що військовослужбовець на момент смерті перебував у м. Куп`янськ Харківської області, брав участь у заходах із забезпечення оборони України, а постановою військово-лікарської комісії встановлено зв`язок захворювання, яке призвело до смерті, та причини смерті із захистом Батьківщини. Крім того, представник зазначає, що у грошовому атестаті ОСОБА_6 містяться відомості про виплату йому за січень 2024 року додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, від 02.04.2025, ОСОБА_6 брав безпосередню участь у таких заходах у періоди з 02.07.2023 по 18.07.2023, з 21.07.2023 по 01.08.2023, з 05.09.2023 по 16.09.2023 та з 02.10.2023 по 07.01.2024, перебуваючи у Петропавлівській сільській територіальній громаді Куп`янського району Харківської області (а.с.41).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 під час виконання завдань розвідки та корегування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів помер від кардіоміопатії та гострого порушення кровообігу.
Згідно з остаточним лікарським свідоцтвом про смерть від 16.04.2024, причинами смерті ОСОБА_6 визначено гостре порушення кровообігу та кардіоміопатію. 
Актом службового розслідування за фактом смерті ОСОБА_6 встановлено, що його смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.48-51).
Водночас витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії від 05.03.2025 №763 встановлено: «Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті ОСОБА_6 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини». (а.с.52).
ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_6 та діє також як законний представник їх неповнолітніх дітей — ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками померлого військовослужбовця (а.с.16-17,20,33)
З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 позивачі через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулися до Міністерства оборони України із заявами та необхідними документами для призначення виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (а.с.53).
Пунктом 5 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 15.08.2025 №67/д документи щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї ОСОБА_6 повернуто на доопрацювання для оформлення виплати одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (а.с.54).
Не погоджуючись із поверненням документів на доопрацювання для оформлення виплати відповідно до постанови №975 та вважаючи, що одноразова грошова допомога підлягає призначенню за постановою №168, позивачі звернулися до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 41 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
З огляду на п.1 ст.16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом – Закон №2011, у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пп.1 п.2 ст.16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 6 статті 163 Закону №2011 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів – військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві – резервістами.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 161 Закону №2011.
Відповідно до підпункту “а” пункту1 статті 162 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Пунктом 3 статті 162 Закону №2011 визначено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист” від 21.03.2024 р. №3621-ІХ пункт 3 статті 162 викладено в такій редакції: “ 3. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15000000 гривень; розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, не може становити менше розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом "а" пункту 1 цієї статті”.
Таким чином, на час прийняття оскаржуваного рішення Законом №2011 делеговано Кабінету Міністрів право визначати розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, однак при цьому законодавцем обумовлено омження за якими розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15000000 гривень.
Суд враховує, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 р. №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєгнного стану” (далі за текстом – Постанова №168).
Пунктом 2 Постанови №168, у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця, установлювалося, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Пунктом 2 Постанови №168, у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення, особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Отже, пунктом 2 Постанови №168 також обумовлено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. При цьому, зазначена норма, як і норма пункту 3 статті 162 Закону №2011 не пов`язує смерть військовослужбовця, яка настала у період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби з наслідками поранення (контузії, травми, каліцтва).
Суд враховує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень був зобов`язаний застосовувати те законодавче регулювання, яке було чинним на момент прийняття рішення таким суб`єктом.
Так, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, аналізуючи питання дії нормативно-правових актів у часі, у постанові від 31.03.2021 у справі №803/1541/16 вказала, що у разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
Так, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, аналізуючи питання дії нормативно-правових актів у часі, у постанові від 31.03.2021 у справі №803/1541/16 вказала, що у разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
Такий підхід у вирішенні питання щодо застосування принципу дії законів у часі неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.12.2022 р. у справі №640/7578/20, від 07.11.2023 р. у справі №520/9778/19, від 10.01.2024 р. у справі №380/13615/21.
У постановах від 23.07.2024 р. у справі №280/3308/23, від 02.10.2024 р. у справі №340/2273/23 Верховний Суд дійшов висновку, що правовідносини щодо призначення ОГД починаються саме з дати звернення особи з відповідною заявою про призначення їй ОГД і тривають до моменту прийняття рішення про призначення ОГД уповноваженим органом, а саме Комісією. Лише у разі якщо на момент прийняття суб`єктом владних повноважень у межах визначених законодавством строків рішення про призначення ОГД у законодавстві запроваджено нове правове регулювання цих правовідносин, відмінне від того, яке існувало на момент звернення особи із відповідною заявою, вказаний суб`єкт не має законних можливостей діяти або приймати рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке вже є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. З огляду на це, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те правове регулювання, яке чинне на момент прийняття ним рішення, за винятком випадків, коли він діє за межами визначених законодавством строків (у такому випадку застосовується законодавство у редакції станом на останній день можливого прийняття рішення), або нове законодавче регулювання передбачає особливості порядку застосування в часі нових норм права. Тобто, при прийнятті рішення Комісія повинна застосовувати ті нормативно-правові акти, які були чинні на момент прийняття відповідного рішення.
Таким чином, відповідачем під час прийняття рішення оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. від 15.08.2025 №67/д протиправно не враховано законодавчу норму, за якою розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15000000 гривень, у зв`язку з чим документи безпідставно були повернуті на доопрацювання.
Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2024 року у справі №380/9868/23, вирішуючи питання щодо права членів сім`ї військовослужбовця, який помер унаслідок захворювання під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення оборони України, на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, зазначив, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, постановою №168 передбачено виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж визначено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
У цій постанові Верховний Суд дійшов висновку, що смерть військовослужбовця безпосередньо під час виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України, за умови встановлення військово-лікарською комісією зв`язку захворювання та причини смерті із захистом Батьківщини, спростовує доводи Міністерства оборони України про відсутність у членів сім`ї права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому постановою №168, лише з тієї підстави, що смерть настала не внаслідок поранення, контузії, травми чи каліцтва.
Верховний Суд також наголосив, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер та спрямована на матеріальну підтримку членів сім`ї і утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Суд зазначає, що предметом оскарження у цій справі є рішення про повернення документів на доопрацювання для оформлення виплати за іншим нормативним порядком, а не остаточне рішення Міністерства оборони України про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам.
Отже, відповідачем не приймалось рішення по суті заяв позивачів про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168; не здійснювалася остаточна оцінка всіх поданих документів саме в контексті умов застосування цієї постанови; не визначалося коло осіб, які мають право на отримання допомоги, та належні їм частки.
За приписами частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише за умови, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає оцінку суб`єктом владних повноважень документів та встановлення юридично значимих обставин, суд зобов`язує такий орган вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У цій справі судом встановлено протиправність підстав, з яких відповідач повернув документи позивачів для оформлення виплати за постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, однак суд не може підміняти Комісію Міністерства оборони України та вперше замість неї приймати рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у конкретному розмірі.
За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушених прав позивачів є визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 15.08.2025 №67/д, у частині повернення документів щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї ОСОБА_6 для оформлення виплати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяви позивачів про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Водночас у задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000 грн належить відмовити як у передчасних, оскільки відповідне питання не було вирішено відповідачем по суті в установленому порядку.
адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 2423,00 грн (а.с.1), який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
Адміністративний позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє у свої та в інтересах своїх неповнолітніх дітей як законний представник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до  Міністерства оборони України (пр-т Повітряних сил України, 6, м. Київ, 03168, ЄДРПОУ 00034022) про скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення Міністерства оборони України. оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. від 15.08.2025 №67/д щодо повернення документів на доопрацювання задля виплати одноразової грошової допомоги на підставі Постанови №975.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , яка діє також як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2423,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА