№ 207/2272/26 
№ 2/207/2395/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року  Південний районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Єрмакової Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про зобов`язання передати у власність квартиру в порядку приватизації

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якому просить зобов`язати, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради вчинити дії направлені на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36,4 кв.м. житловою площею 21,0 кв.м., що складається з двох кімнат, для передачі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - без наявності ордеру. 
В обґрунтування позову зазначено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 змалечку, в цій квартирі проживала її мама, але остання померла в 2024 році. Станом на час звернення до суду позивач єдина, хто зареєстрована та проживає в зазначеній квартирі. 06.01.2026 року позивач уклала Договір найму житлового приміщення. З метою реалізації своїх прав щодо приватизації квартири, 16.03.2026 позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою про надання їй дозволу, стосовно приватизації квартири, де вона проживає, за адресою: АДРЕСА_2 . Перевіривши запит позивача, у відділі їй порадили звернутись до архіву, з метою отримання відомостей про надання житлової площі за адресою: АДРЕСА_2 , але звернувшись до архіву даної інформації вона не отримала. 23.03.2026 на адресу позивача надійшла відповідь від Департаменту про те, що задовольнити вимоги стосовно приватизації даної квартири неможливо, у зв`язку з відсутністю у позивача копії ордера на жиле приміщення. Позивач зазначає, що зареєстрована з 1992 року та мешкає у спірному житловому приміщенні з народження. Позивач вважає відмову у передачі у власність квартири на підставі того, що відсутній ордер на жиле приміщення, незаконною та безпідставною, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином.
Представник позивача просить позов розглянути на підставі наданих до суду доказів, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив винести рішення у відповідності до норм чинного законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до копії довідки про склад сім`ї ТОВ «Абонент ХХІ» №001380024 від 11.05.2026, виданої уповноваженому квартиронаймачеві ОСОБА_1 , про те, що вона одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (з 04.08.1992 року), інші зареєстровані особи за даною адресою відсутні (а.с.8).
Відповідно до копії Договору найму житлового приміщення, яке перебуває у комунальній власності №1-н/жкв від 06.01.2026, ОСОБА_1 є наймачем житлового приміщення за адресою:  АДРЕСА_2 (а.с.9-10).
В матеріалах справи наявна копія особового рахунку № НОМЕР_2 , відповідно до якого,  ОСОБА_1 є квартиронаймачем кв. АДРЕСА_1 (а.с.11).
Також, в матеріалах справи наявна копія інформаційної довідки №476660072, відповідно до якої відсутні відомості про право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).
З долученої копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що загальна площа вказаної квартири становить 36,4 кв.м., житлова – 21,0 кв.м. (а.с.13-16).
Згідно з копією архівного витягу від 12.03.2026 року №К-146/21/2-08, з протоколу від 10.08.1984 року №12 засідання виконавчого комітету Баглійської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області рішення від 10.08.1984 року №289 «Про переоформлення особових рахунків на житлову площу громадянам району», вирішив переоформити особовий рахунок на ОСОБА_3 , у зв`язку з розірванням шлюбу (а.с.17).
Відповідно до копії листа №05-11/427 від 24.03.2026 року на звернення ОСОБА_1 , підстави для задоволення вимог щодо приватизації кватири відсутні, оскільки серед документів, наданих до заяви про приватизацію житла, відсутня копія ордеру на зазначене житло. Зазначено, що відповідно до п.11 ст.8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду вирішується судом (а.с.18).

Оцінюючи надані докази, суд виходить з положень таких правових норм.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, з додержанням основних засадів (принципів) цивільного судочинства, передбачених статтею 2 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Керуючись приписами статті 89 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).
Відповідно до ч.4 та 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
За змістом статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Згідно пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, для приватизації житла громадянин в числі інших документів надає також ордер на квартиру.
Враховуючи те, що у позивача оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у них виникли перешкоди у реалізації свого права на приватизацію житла.
Що стосується відсутності ордеру на квартиру, то у цьому випадку слід посилатися на пункт 72 Постанови про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, від 11 грудня 1984 року № 470, згідно якому при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.
У Постанові Європейського Суду з прав людини від 6 грудня 2011 р. Справа "Гладишева проти Росії" [Gladysheva v. Russia] (скарга N 7097/10) (I Секція) підкреслюється: «Європейський Суд нагадує, що помилки чи прорахунки державних органів мають слугувати вигоді зацікавлених осіб, особливо за відсутності інших конфліктуючих інтересів. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має нести держава, і помилки не повинні усуватись за рахунок зацікавленої особи».
Тобто, відсутність ордеру, обов`язок зберігання якого було покладено на житлово-комунальну організацію, не може бути підставою для відмови у реалізації громадянином права на приватизацію квартири.
З моменту реєстрації позивача в квартирі її право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачем не оскаржувалось, відповідні докази не подавались.
При цьому, відсутність ордеру позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, оскільки, позивачем були надані всі необхідні документи для проведення приватизації житлового приміщення, крім ордеру, який вона надати не має можливості по незалежним від неї обставинам.
Враховуючи викладене, відмова в приватизації займаного ним житла з причин відсутності копії ордеру на заселення у квартиру є такою, що порушує її право на приватизацію.
У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).
Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази з дотриманням вимог вищенаведених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 247, 258, 264-265ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Зобов`язати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради (ЄДРПОУ 20268696, адреса: м. Кам`янське, просп. Василя Стуса, 10/12) вчинити дії направлені на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36,4 кв.м. житловою площею 21,0 кв.м., що складається з двох кімнат, для передачі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - без наявності ордеру.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Є. Дубовик