номер провадження справи 17/54/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 Справа № 908/743/26
м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/743/26 

за позовною заявою: акціонерного товариства “Укрнафта”, 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1”, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 124-А
про стягнення 23 999,88 грн
СУТЬ СПОРУ:

24.03.26 до Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява за вих. від 24.03.26 № 01/01/07-179 публічного акціонерного товариства “Укрнафта” до товариства з обмеженою відповідальністю “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1” (надалі ТОВ “ДБК “РАФ-1”) про стягнення штрафних санкцій згідно договору підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р у розмірі 23 999,88 грн.
25.03.26 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/743/26 передано на розгляд судді Корсуну В.Л.
25.03.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшла заява за вих. від 25.03.26 № 01/01/07-185, в якій представник позивача просить суд вважати найменування позивача в позовній заяві за вих. від 24.03.26 № 01/01/07-179, як: акціонерне товариство “Укрнафта” (АТ “Укрнафта”).
Ухвалою суду від 30.03.26 судом відкрито провадження у справі № 908/743/26 та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.
01.04.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшла заява за вих. від 01.04.26 № 01/01/07-209, в якій представник позивача повідомляє суд, що повне найменування позивача – акціонерне товариство “Укрнафта”. 
Ухвалою від 23.04.26 судом виправлено допущену описку в тексті ухвали Господарського суду Запорізької області від 30.03.26 про відкриття провадження у справі № 908/743/26, зазначивши найменування позивача як акціонерне товариство “Укрнафта” (АТ “Укрнафта”).
Враховуючи положення ч. 1, ч. 4 ст. 116 та ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 29.05.26 включно.
Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 166 ГПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Згідно із ч. 4 ст. 167 ГПК України, заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.
В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві за вих. від 24.03.26 № 01/01/07-179 зазначив, що відповідач в порушення умов договору підряду від 18.09.24, № 13/3785-Р не здійснив будівельні (підрядні) роботи у строк визначений вказаним договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування робіт: «Поточний ремонт асфальтобетонного покриття товщина 8 см на території АЗС № 07/123 (ДБН А.2.2 3:2014) (код -45230000-8 за ДК 021:2015, Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг (далі по тексту Роботи)». Майданчик був прийнятий Підрядником для початку виконання будівельних робіт 18.10.24, про що сторони склали відповідний Акт. Загальна вартість Робіт, передбачена пунктом 2.1. Договору, становила 239 998,80 грн з ПДВ. Таким чином, строк виконання робіт закінчився 07.11.24. На вказану дату роботи підрядником не виконано. Акт виконання робіт сторонами не підписано. 12.11.24 АТ «Укрнафта» звернулось до Підрядника з листом щодо неякісного асфальтного покриття за вихідним № 01/01/24/10/03/02/-02/01/10797 в якому зазначено, що роботи виконано неякісно та не відповідно до вимог ДБН В.2.3 4 та ПОР-218-141:2005. Крім того зауважено про те, що на час виконання робіт не вівся вхідний контроль, операційний контроль та відсутні робочі журнали, не надано паспорт на асфальтобетонне покриття. За візуальною ознакою покриття не рівне, наявні просадки та вибоїни, що свідчить про укладення та спробу ущільнення асфальтобетонної суміші яка не відповідає ДСТУ Б В2.7-89 та ДСТУ Б В.2.7-119:2011. Вказаним листом позивач також просив відповідача повідомити строк усунення недоліків. Листом № 26/11-2024-1 від 26.11.24 відповідач фактично визнав наявність недоліків та висловив прохання про продовження строку для усунення недоліків до 30.04.25. Станом на 30.04.25 Підрядник недоліки не усунув, що свідчить про неналежне виконання зобов`язань по договору та порушення строків виконання робіт. Пунктом 9.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення строків виконання Робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) Підрядник на вимогу Замовника сплачує йому штраф у розмірі 10 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт. Отже, ТОВ «ДБК «РАФ-1» не виконало взяті на себе зобов`язання з виконання робіт у строк визначений умовами Договору і має обов`язок щодо сплати АТ «Укрнафта» штрафу, передбаченого в п. 9.2 Договору у розмірі 23 999,88 грн.
Відзив на позов, або будь які заперечення від відповідача до суду не надійшли (не надано). 
Про відкриття провадження у даній справі та її розгляд судом відповідач був повідомлений належним чином.
Частиною 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.
Згідно із ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З положень ч. 4 ст. 89 ЦК України слідує, що до Єдиного державного реєстру вносяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Згідно із ч. 1 ст. 7 та ст. 10 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань”, Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1” є: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 124-А.
У зв`язку з відсутністю станом на час відкриття провадження у даній справі № 908/743/26 зареєстрованого електронного кабінету у ТОВ “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1”, ухвала Господарського суду Запорізької області від 30.03.26 про відкриття провадження у справі № 908/743/26 була направлена відповідачу на вищезазначену адресу.
Відповідно до повідомлення АТ «Укрпошта» R068078160733, вказана ухвала суду від 30.03.26 про відкриття провадження у справі № 908/743/26 отримана 03.04.26 представником за дорученням ТОВ “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1”. 
Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.08, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України “Єдиний державний реєстр судових рішень”://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України “Про доступ до судових рішень” № 3262-IV від 22.12.05 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Крім того, 03.04.26 ТОВ “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1” зареєструвало електронний кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі). 
Суд враховує, що відповідно до ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7).
Отже, отримання процесуальних документів через підсистему "Електронний суд" є належним способом повідомлення для осіб, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в системі ЄСІТС.
Ухвала суду від 23.04.26 про виправлення описки у справі № 908/743/26 доставлена до електронного кабінету відповідача – 24.04.26 (12:01), що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа. 
Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.08, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України “Єдиний державний реєстр судових рішень”://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України “Про доступ до судових рішень” № 3262-IV від 22.12.05 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Наявні матеріали справи за № 908/743/26 дозволяють розглянути справу по суті спору.
За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти. 
При цьому, судом враховано, що:
- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається; 
- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя; 
- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді; 
- сторони по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.24 між публічним акціонерним товариством “Укрнафта” (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1” (Підрядник) укладено договір підряду № 13/3785-Р (Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати вказані в пункті 1.2. Договору роботи за завданням Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи на умовах, визначених даним Договором.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що найменування робіт; «Поточний ремонт асфальтобетонного покриття товщина 8 см на Території АЗС № 07/123 (ДБН А.2.2-3:2014) (код - 45230000-8 за ДК 021:2015, Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь)» (Роботи).
Згідно із п. 2.1. Договору, загальна вартість Робіт по цьому Договору становить 199 999,00 грн, крім того ПДВ 39 999,80 грн, всього з ПДВ 239 998,80 грн.
У відповідності до п. 2.2. та п. 2.3. Договору, ціна Робіт визначається у відповідності до Договірної ціни - Додаток № 3, що є невід`ємною частиною даного Договору. Договірна ціна на виконання даних робіт є твердою.
Строк виконання робіт становить 14 робочих днів з дати початку робіт та закінчується датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2В). Початок робіт оформляється двостороннім Актом про початок виконання робіт, складений між Замовником та Підрядником (п. 3.1. Договору).
Пунктом 4.4.1. Договору визначено, що Підрядник зобов`язаний якісно, своєчасно та у повному обсязі виконати Роботи, передбачені цим Договором своїми та/або залученими силами і засобами.
Відповідно до п. 5.1. Договору, виконання робіт оформляється шляхом підписання Сторонами проміжних та кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (МК.Б-2В), надалі - Акт, який датується останнім днем виконання робіт, і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ЖКБ-З) (Довідка). В Проміжному акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені Замовником і Виконавцем, які є первинними обліковими документами. В Акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені Замовником і Підрядником, які є первинними обліковими документами. Акт та Довідка складаються Підрядником в 2 оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою Підрядника та надані Замовнику не пізніше 2 робочих днів з дати підписання, На підставі зазначених документів Замовник проводить розрахунки з Підрядником.
Згідно із п. 5.2. Договору, Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати одержання від Підрядника відповідного Акту, підписати його або направити Підряднику письмову відмову від прийняття виконаних Робіт та підписання Акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у виконаних Роботах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання Акту. У своїй мотивованій відмові Замовник має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений Замовником строк є обов`язковим для Підрядника.
У разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини Підрядника, він у визначений Замовником термін зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити Замовника про готовність до передачі закінчених робіт. Якщо Підрядник не бажає чи не може усунути такі недоліки, Замовник може, попередньо повідомивши Підрядника, усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб. Витрати, пов`язані з усунення недоліків Замовником, компенсуються Підрядником (п. 5.4. Договору).
У відповідності до п. 5.5. Договору, якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені Підрядником, Замовником або третьою особою, Замовник має право відмовитися від прийняття таких робіт або вимагати відповідного зниження договірної ціни чи компенсації збитків.
Пунктом 6.2. та п. 6.3. Договору визначено, що гарантійний строк на Роботи передбачені цим Договором становить 5 років в з дня прийняття Роботи Замовником. Днем прийняття Роботи Замовником вважається день підписання Сторонами кінцевого Акту приймання виконаних робіт. Гарантійний строк на використанні будівельні матеріали та вироби повинен становити термін не менше терміну встановленого їх виробником.
Згідно із п. 6.5. Договору, Підрядник відповідає за недоліки (дефекти), виявлені в закінчених роботах і змонтованих конструкціях та обладнанні протягом гарантійних строків та проводить безоплатний їх гарантійний ремонт.
Відповідно до п. 6.6. Договору, у разі виявлення Замовником недоліків (дефектів) протягом гарантійного строку, він зобов`язаний негайно повідомити про це Підрядника і запросити його для складання відповідного акту про порядок і терміни усунення виявлених недоліків (дефектів). Якщо Підрядник відмовився взяти участь у складанні актів про порядок і терміни усунення виявлених недоліків (дефектів), Замовник має право скласти такий акт із залученням незалежних експертів і надіслати його Підряднику. Складений таким чином акт буде вважатися беззаперечно прийнятим Підрядником.
Підрядник зобов`язаний усунути виявлені недоліки, дефекти в порядку і у строки, визначені актом про порядок і терміни усунення виявлених недоліків (дефектів). У разі, якщо Підрядник не усуне виявлені недоліки, дефекти до закінчення строків, встановлених у акті про їх усунення, Замовник може усунутії їх своїми силами або із залученням третіх осіб. У такому разі Підрядник зобов`язаний повністю компенсувати Замовнику витрати, пов`язані з усуненням зазначених недоліків, дефектів, та завдані збитки (п. 6.7. Договору).
Пунктом 9.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання цього Договору Сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах, що передбачені чинним законодавством України та цим Договором.
У відповідності до п. 9.2. Договору, при порушенні строків виконання Робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) Підрядник на вимогу Замовника сплачує йому штраф у розмірі 10 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт.
Згідно із п. 14.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.24, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Віджповідно до Договірної ціни (Додаток № 3 до Договору), поточний ремонт асфальтобетонного покриття товщина 8 см н території АЗС № 07/123 Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 1А, що здійснюється в 2024 році, становить 239 998,80 грн.
Актом прийому-передачі будівельного майданчику для проведення ремонтних робіт «Поточний ремонт асфальтобетонного покриття товщина 8 см н території АЗС № 07/123 Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 1А» від 18.10.24, сторонами визначено, що стан будівельного майданчику відповідає Договору підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р.
Листом за вих. від 12.11.24 № 01/01/24/10/03/02-02/01/10797 позивач повідомив відповідача, що (дослівно):
«… Станом на 08.11.2024 року роботи виконані неякісно та не відповідають вимогам ДБН В.2.3-4, та ПОР-218-141:2005.Також під час виконання робіт не вівся вхідний контроль, операційний контроль, та відсутні робочі журнали, паспорт на асфальтобетон на вимогу Начальника технічного відділу Дніпровського РУ, не надано.
За візуальною оцінкою покриття не рівне, наявні просадки, та вибоїни, що свідчіть про укладання та спробу ущільнення асфальтобетонної суміші яка не відповідає ДСТУ Б В.2.7-89, та ДСТУ Б В.2.7-119:2011, а саме не належної згідно вимог температури.
Прошу надати строки усунення виявлених недоліків. …».
Листом за вих. від 26.11.24 № 26/11/-2024-1 відповідач повідомив позивача, що (дослівно):
«… Відповідно до п. 5.3.6 ДСТУ БВ.2.7-П9:2011 Укладання гарячої асфальтобетонної суміші потрібно проводити весною за температури повітря не нижче 5 °С, влітку або восени - не нижче 10 °С. Враховуючи те, що на сьогоднішній день погодні умови не дозволяють усунути недоліки, просимо Вас продовжити термін дії договору підряду № 13/3785-Р від 18 вересня 2024 року та надати строк для усунення недоліків до 30.04.2025 року.».
У відповідності до претензії за вих. від 30.12.24 № 01/01/24/1003/02-02/01/13094 позивач вимагає у відповідача протягом 10 робочих днів з мемнту отримання вказаної претензії, сплатити штраф за несвоєчасне виконання робіт за договором підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р в розмірі 23 999,88 грн. 
Не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного виконання робіт за договором підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р стало підставою для звернення позивачем до суду щодо стягнення штрафних санкцій. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне. 
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із положеннями ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 1 ст. 16 ЦК України.
Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Між сторонами склались господарські правовідносини на підставі укладеного між ними договору підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р.
Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як вже зазначалось судом, Строк виконання робіт становить 14 робочих днів з дати початку робіт та закінчується датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2В). Початок робіт оформляється двостороннім Актом про початок виконання робіт, складений між Замовником та Підрядником (п. 3.1. Договору).
Актом прийому-передачі будівельного майданчику для проведення ремонтних робіт «Поточний ремонт асфальтобетонного покриття товщина 8 см н території АЗС № 07/123 Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 1А» від 18.10.24, сторонами визначено, що стан будівельного майданчику відповідає Договору підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р.
Відповідно до п. 5.1. Договору, виконання робіт оформляється шляхом підписання Сторонами проміжних та кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (МК.Б-2В), надалі - Акт, який датується останнім днем виконання робіт, і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ЖКБ-З) (Довідка). В Проміжному акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені Замовником і Виконавцем, які є первинними обліковими документами. В Акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені Замовником і Підрядником, які є первинними обліковими документами. Акт та Довідка складаються Підрядником в 2 оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою Підрядника та надані Замовнику не пізніше 2 робочих днів з дати підписання, На підставі зазначених документів Замовник проводить розрахунки з Підрядником.
При цьому, сторонами не було складено та підписано кінцевого приймання виконаних будівельних робіт.
Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в т.ч. передбачені статтями 611, 625 ЦК України. 
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
У відповідності до п. 9.2. Договору, при порушенні строків виконання Робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) Підрядник на вимогу Замовника сплачує йому штраф у розмірі 10 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено позов щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій за договором підряду від 18.09.24 № 13/3785-Р. 
При цьому, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних штрафних санкцій.
У відповідності до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України унормовано, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Верховний Суд України зазначив у постановах від 22.11.10 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.10 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. 
Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. 
Наявні матеріали цієї справи свідчать, що позивачем нараховано до стягнення 23 999,88 грн штрафу за порушення терміну виконання робіт щодо будівництва об`єкту, що відповідає чинному законодавству України та умовам цього договору.
Перевіривши виконані позивачем та заявлені до стягнення розрахунки пені та штрафу судом визнано їх такими, що виконано вірно. 
А тому, як наслідок, судом задоволено позовні вимоги щодо стягнення 10 % штрафу у розмірі 23 999,88 грн.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.05).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.08 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.19 у справі № 902/761/18, від 20.08.20 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.
При цьому, позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також, у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. 
Крім того, враховуючи спірний характер правовідносин між сторонами суд вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового процесуального рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 11, 13-15, 20, 24, 42, 46, 73-79, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Дорожньо-будівельна компанія “РАФ-1” (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 124-А, код ЄДРПОУ 42278738) на користь акціонерного товариства “Укрнафта” (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, код ЄДРПОУ 00135390) – 23 999 (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 88 коп. штрафу та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 88 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.06.26.

Суддя В.Л. Корсун