УХВАЛА

12 червня 2026 року
м. Київ

справа № 760/13214/26
провадження № 61-207вп26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2026 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» подала до Солом`янського районного суду міста Києва позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Солом`янський районний суд міста Києва ухвалою від 04 червня 2026 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направив до Верховного Суду для визначення підсудності.

Солом`янський районний суд міста Києва листом від 10 червня 2026 року № 760/13214/26/30657/2026 матеріали справи направив до Верховного Суду.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

За змістом указаної норми права Верховний Суд має повноваження на визначення підсудності конкретної справи за участю сторін, які проживають за межами України. Необхідною умовою визначення підсудності справи є пред`явлення позову із зазначенням місця проживання сторін та доказів того, що обидві сторони проживають за межами України.

З матеріалів провадження вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання в Україні. 

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Ісламської Республіки Іран.

Згідно із відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 29 травня 2026 року № 153764965 відповідач ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання на території України. Останнє зареєстроване місце проживання до 19 березня 2024 року: АДРЕСА_1 .

Належні докази, які б свідчили про те, що сторони у цій справі постійно проживають за межами України станом на час розгляду у справі відсутні.

При цьому, тимчасове перебування громадян України за межами України не є підставою для визначення підсудності судових справ за їх участю Верховним Судом.

Вказаний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 05 квітня 2024 року у справі № 638/16989/23 (провадження № 61-84вп24).

Верховний Суд зазначає, що до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, за частиною другою статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже, підстави для визначення суддею Верховного Суду підсудності справи у порядку статті 29 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

У визначенні підсудності цивільної справи № 760/13214/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Матеріали цивільної справи № 760/13214/26 повернути до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя 	А. І. Грушицький