Справа № 301/1031/26
2/301/863/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" червня 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1409-7212 від 16.06.2024 року в сумі 59062,06 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 червня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1409-7212 (далі – Кредитний договір).
Зазначений Кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (далі – Правила), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Кредитний договір був укладений відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор А6555 для підписання Кредитного договору та для підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту – 22100 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; комісія за видачу кредиту – 15% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20% в день; стандартна % ставка – 1,50% в день.
Базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у Договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.
Умовами Кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована та процентна ставка не змінюється протягом усього строку користування кредитом.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти, відповідно до умов укладеного Кредитного договору на картковий рахунок відповідачки, вказаний нею в особистому кабінеті.
Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти, вона не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання нею грошових коштів.
Відповідачка в загальній кількості 27 разів оформлювала кредитні відносини з позивачем і попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідачки з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору.
Відповідачка порушила умови Кредитного договору і не повернула у повному обсязі кредит, а також не виконала у повному обсязі інші грошові зобов`язання за Кредитним договором.
Станом на 18 березня 2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 59062,06 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18989,12 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 40072,94 грн.
Позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №1409-7212 від 16.06.2024 року в сумі 59062,06 грн. та судові витрати в сумі 2662,40 грн.
Ухвалою Іршавського районного суду від 28.04.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15 травня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позов, згідно якого заперечила проти позовних вимог, вважаючи позовні вимоги необгрунтованими, та просила відмовити у їх задоволенні.
Посилається на те, що вона заперечує укладення спірного Кредитного договору №1409-7212 від 16.06.2024 року, як і заперечує його підписання та узгодження умов Кредитного договору.
Стороною позивача не надано суду заяви відповідачки, з якої б убачалось її бажання отримати кредит та його розмір, не надано жодних відомостей про зазначення відповідачкою номеру платіжної картки, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачкою кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і у кредитному договорі.
На думку позивача, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1409-7212 від 16.06.2024 року, проте таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. 
На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору №1409-7212 від 16.06.2024 року, який не містить підписів сторін договору.
Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.
Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору.
Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору №1409-7212 від 16.06.2024 року, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Щодо нібито отримання відповідачкою коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс». 
Належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачці певної суми, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачці кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачці не є можливим.
Як вбачається із сталої судової практики Верховного Суду, належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання відповідачкою коштів є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які встановлюють розмір заборгованості.
Виходячи зі змісту ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.
Банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається із вимог чинного законодавства, до оформлення первинних бухгалтерських облікових документів встановлені певні вимоги, при недотриманні яких вказані документи є недійсними. Позивачем разом із позовною заявою направлено до суду копію листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». З наданої суду відповіді слідує, що грошові кошти ніби перераховані через невстановленого посередника, проте у наданому позивачем кредитному договорі відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Відповідь ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» не є розрахунковим документом, та не підтверджує переказ коштів, операції по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком. Наявні лише підпис та печатка Товариства, що вочевидь не може свідчити про те, чи відправлялось платіжне доручення до банку та чи виконувалось воно банком. Доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовувався відповідачкою матеріли справи не містять. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу нібито отримання відповідачкою коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Також Кредитний договір №1409-7212 від 16.06.2024 року не підписаний сторонами.
Позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачки підписано Кредитний договір №1409-7212 від 16.06.2024 року, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідачки, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
Окрім того, у кредитному договорі не зазначено інформації про отримання відповідачем можливості укласти електронний договір у формі, що унеможливлює зміну змісту, відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Щодо нібито підписання відповідачкою кредитного договору одноразовим ідентифікатором. 
У позовній заяві позивач вказує що, кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. 
Далі позивач в позові зазначає: Одноразовий ідентифікатор направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався при реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»: «Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.» 
Однак, позивач не надає жодного доказу надсилання відповідачці на її телефонний номер одноразового ідентифікатора. Та й, взагалі, у розділі 8 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» відсутній будь-який одноразовий ідентифікатор. Також, відсутні докази того, що власне відповідачка, а не інша особа, отримала такий ідентифікатор та скористалася ним на сайті кредитодавця. Тобто, твердження позивача про укладення між ним та відповідачкою Кредитного договору №1409-7212 від 16.06.2024 року не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. 
Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами Кредитного договору №1409-7212 від 16.06.2024 року, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. 
Щодо твердження позивача про нібито перерахування ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь відповідачки кредитних коштів у сумі 22100 грн.
Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А це означає, що навіть якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а значить і правових наслідків для позичальника. Належними доказами, які підтверджують перерахування ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відповідачці певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Все це свідчить про те, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами отримання відповідачкою від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» будь-яких коштів, а вимоги позивача про їх стягнення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже, у позивача відсутні підстави вимагати стягнути із відповідачки заборгованість за спірним Кредитним договором №1409-7212 від 16.06.2024 року. 
За відсутності належних та допустимих доказів укладення Кредитного договору №1409-7212 від 16.06.2024 року, отримання коштів на підставі цього договору та відсутності доказів відступлення права вимоги від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на думку відповідачки, позов не підлягає задоволенню.
Представник позивача Резуєв Є.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без участі представника позивача (а.с.124,172,173).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала відзив на позов, згідно якого просила розглянути справу без її участі (а.с.127-128,130,137,140,155,174).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що 16 червня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Договір про відкриття кредитної лінії №1409-7212 продукту «НА ВСЕ» (далі – Кредитний договір) (а.с.19-37,53-58).
В п.13 Кредитного договору «Реквізити сторін» зазначено, що цей договір ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А6555 (а.с.37).
ОСОБА_1 у відзиві на позов заперечила підписання та укладення нею цього Кредитного договору, посилаючись на те, що стороною позивача не надано суду її заяви, з якої б убачалось її бажання отримати кредит та його розмір, позивач подав до суду копію договору, який не містить підписів сторін. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Позивач не надав жодного доказу надсилання відповідачці на її телефонний номер одноразового ідентифікатора, а у розділі 8 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» відсутній будь-який одноразовий ідентифікатор. Також відсутні докази того, що власне відповідачка, а не інша особа, отримала такий ідентифікатор та скористалася ним на сайті кредитодавця. 
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи наведене, суд вважає доведеним позивачем факт укладення Кредитного договору №1409-7212 від 16.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.4. Кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію (далі – кредитна лінія) на наступних умовах, визначених цим Договором, шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором; мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії – для задоволення особистих потреб позичальника (а.с.19,20).
Згідно з п.4.1. Кредитного договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту - 22100 грн.; дата надання/видачі кредиту – 16.06.2024 року (а.с.22).
ОСОБА_1 у відзиві на позов посилається на те, що стороною позивача не надано жодних відомостей про зазначення відповідачкою номеру платіжної картки, на яку мали бути зараховані кредитні кошти, у кредитному договорі відсутня інформація про спосіб отримання відповідачкою кредитних коштів, зокрема інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку перераховуватимуться кошти.
Однак, вказані заперечення відповідачки спростовуються відомостями, зазначеними у пункті 13 Кредитного договору «Реквізити сторін», де вказано номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 : НОМЕР_2 (а.с.37).
16 червня 2024 року ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 22100 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією квитанції платіжної системи «Liqpay» № НОМЕР_3 (а.с.78) та копією довідки про перерахування суми кредиту (а.с.79).
Відповідачка у відзиві на позов зазначає про подачу позивачем листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» на підтвердження перерахування їй коштів, однак позивач не подавав до суду такий доказ і не обгрунтовав ним позовні вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідачка могла надати суду виписку зі своїх рахунків за відповідний період, згідно якої можна перевірити чи дійсно вона отримувала кредитні кошти. Однак, такі докази суду надані не були, хоча, як було зазначено, відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Крім того, ні позивачем, ні відповідачкою не подано клопотання про витребування доказів для підтвердження належності відповідачці платіжної картки № НОМЕР_2 та про зарахування на цю картку 16.06.2024 року грошових коштів в сумі 22100 грн. від ТОВ «Укр Кредит Фінанс»). 
В частині 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки позивачем надано документальне підтвердження перерахування відповідачці на платіжну картку кредитних коштів в сумі 22100 грн., а відповідачкою не надано жодних доказів на спростування належності їй такої платіжної картки та доказів на спростування отримання нею кредитних коштів, а також не вжито заходів для отримання таких доказів в порядку, передбаченому ЦПК України, суд вважає доведеним факт перерахування відповідачці 16.06.2024 року на її платіжну картку 22100 грн. від ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Крім цього, відповідачка посилається у відзиві на позов на відсутність у матеріалах справи доказів відступлення права вимоги від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», однак суд їх відкидає, оскільки таке твердження не стосується обставин даної справи.
Відповідно до п. 4.3., 4.4., 4.7., 4.12. Кредитного договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту). Базовий період складає 14 календарних днів. Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 1,388% (а.с.22,23).
Пунктами 4.10., 4.11., 4.13. Кредитного договору передбачено, що реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27138,17% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору (за весь строк кредитування) складає 114125,37 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають 92025,37 грн. та включають у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту (а.с.23).
Відповідно до п. 4.6., 10.2. Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою, яка становить 1,20% за кожен день користування кредитом і надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору (а.с.22,31).
Відповідно до п.4.9. Кредитного договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 11.04.2025 року (а.с.23).
Відповідно до п.8.5. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту (а.с.28).
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1409-7212 від 16.06.2024 року, укладеним між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , станом на 18.03.2026 року заборгованість відповідачки становила 59062,06 грн. (а.с.80-95). 
Дана сума складається з:
- заборгованості за основним боргом – 18989,12 грн.; 
- заборгованість за відсотками – 40072,94 грн.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розрахунок заборгованості проведений позивачем у межах строку кредитування – з 16.06.2024 року по 11.04.2025 року. Після закінчення строку кредитування, тобто після 11.04.2025 року, сума тіла кредиту та сума нарахованих відсотків, які заявлені позивачем до стягнення з відповідачки, не змінювалися (а.с.87). Відсотки за ст.625 ЦК України та штрафні санкції позивачем не нараховувалися.
Відповідачка сплатила усього за Кредитним договором 37412,92 грн. Останній платіж було внесено 09.12.2024 року в сумі 145 грн. (а.с.84).
Вказане спростовує заперечення відповідачки про відсутність доказів укладення Кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, оскільки в розрахунку заборгованості відображено, що відповідачка отримала кредитні кошти, погодилася на умови Кредитного договору і на таких умовах частково повертала позивачу кредит.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним боргом в сумі 18989,12 грн. 

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 40072,94 грн., суд приходить до таких висновків.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX (набрав чинності 24.12.2023 року) (далі – Закон №3498-IX), яким внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону №3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону №3498-IX).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.
Керуючись вимогами Закону №3498-IX, провівши власний розрахунок заборгованості за відсотками, суд зазначає таке.
Згідно матеріалів справи відповідачка отримала кредитні кошти 16 червня 2024 року в сумі 22100 грн.
Згідно з п. 4.6., 10.2. Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом, а знижена процентна ставка становить 1,20% за кожен день користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 16.06.2024 року по 19.08.2024 року (65 днів) відсотки нараховувались за процентною ставкою 1,20% та 1,50% в день, що відповідає вимогам п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону №3498-IX, тому суд не здійснює перерахунок відсотків за вказаний період, розмір яких становить 16942,58 грн.
З 20.08.2024 року по 11.04.2025 року (235 днів) відсотки також нараховувались за ставками 1,20% та 1,50% в день, що не відповідає вимогам п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону №3498-IX, оскільки починаючи з 20.08.2024 року денна ставка має становити не більше 1%. 
При цьому, за період з 29.01.2025 року по 27.02.2025 року включно (30 днів) процентна ставка становила 0,00%, тому суд також не проводить розрахунок відсотків за цей період.
Тому суд розраховує відсотки за період 205 днів (235-30) від суми кредиту 18989,12 грн., яка зазначена у розрахунку.
За період з 20.08.2024 року по 11.04.2025 року сума відсотків становить 38927,45 грн. (205 днів х 1% (189,89 грн. від суми кредиту 18989,12 грн.).
Таким чином, загальна сума відсотків за весь строк кредитування становить 55870,03 грн. (16942,58 грн. + 38927,45 грн.).
Відповідачкою сплачено 37412,92 грн., з яких:
- тіло кредиту – 3110,88 грн. (22100 грн. – 18989 грн.);
- комісія – 3315 грн., 
- відсотки – 30987,04 грн.
Таким чином, залишок несплачених відповідачкою відсотків за Кредитним договором, які підлягають стягненню на користь позивача, становить 24882,99 грн. (55870,03 грн. нараховані відсотки – 30987,04 грн. сплачені відсотки).
За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 43872,11 грн., з яких: 18989,12 грн. - заборгованість за основним боргом; 24882,99 грн. - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача 2662,40 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1) (пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з мінімальної ставки судового збору).
Керуючись ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598, заборгованість за Кредитним договором №1409-7212 від 16 червня 2024 року в сумі 43872 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 11 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598, судові витрати в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 05 червня 2026 року.

Головуюча: М. О. Пітерських