Справа № 146/364/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача додаткові витрати понесені нею на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_3 одноразово в сумі 6809,27 та стягувати з відповідача додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина у розмірі 2511,85 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
Позов мотивований тим, що 14 жовтня 2007 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 березня 2025. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Судовим наказом Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року відповідачу присуджено сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання дітей щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. 25 травня 2018 року у сина ОСОБА_3 було діагностовано цукровий діабет 1-го типу. За станом здоров`я він потребує постійного лікування та отримання інсуліну. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, які позивач не має можливості заробити оскільки виховує своїх дітей самостійно. ОСОБА_1 було витрачено на лікування сина 13618,55 грн. Також лікування сина потребує постійного придбання динамічного моніторингу рівня глюкози у крові щомісячно по дві штуки, дія якого розрахована на два тижні, вартістю 1043,65 грн та розхідних матеріалів, набір тест смужок вказаного апарату вартістю 519,60 грн, яких вистачає на два тижні, відповідно їх необхідно купувати два рази на місяць, на загальну суму 3523,70 грн. Крім цього на придбання додаткових препаратів і відповідної їжі для хворої дитини ОСОБА_1 витрачає ще близько 1500 грн в місяць. Постійні додаткові щомісячні витрати сягають 5023,70 грн, щомісячно, тому з даним позовом звернулася до суду.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2026 відкрито спрощене позовне провадження в справі без виклику сторін.
Станом на 08 червня 2026 року відзив на позов від відповідача до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі було здійснено огошенням на сайті суду, оскільки повернувся на адресу суду конверт "адресат відсутній за вказаною адресою".
Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що гідно копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 березня 2025 у справі №146/286/25 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.6-8).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками ОСОБА_3 (а.с.11).
Згідно копії судового наказу з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника (а.с.11).
Згідно рішення ЛКК ОСОБА_3 має діагноз Е10 цукровий діабет 1 типу (а.с.21).
ОСОБА_3 є особою з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.12).
Також судом оглянуто копії рахунків на медичні апарати та засоби (а.с.16-19). 
Так, за змістом ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Таким чином участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який має рекомендаційній характер, передбачено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.
У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином, якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. При цьому, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач понесла витрати на лікувння сина.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
При визначенні розміру додаткових витрат, суд враховує, те, що вказані витрати позивача відносяться саме до додаткових витрат, викликаних хворобою дитини, а також те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, та зважає на те, що позивач особисто понесла додаткові витрати на дитину, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1331,20 грн. в дохід держави.
Керуючись ст. ст.141,180,185 СК України, ст.ст.77,81,89,141,258,259,263,273,354,355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 додаткові витрати понесені нею на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в розмірі 6809,27 грн.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2511,85 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 в дохід держави 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя:		  І. В.  Скаковська	

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2026.