Єдиний унікальний номер 205/18690/25
Номер провадження2/205/1508/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС», Позивач) через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит № 148903. Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 8 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені договором.
Далі позивач зазначає, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права вимоги до боржників, визначених у Реєстрі боржників, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року.
Позивач наголошує, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 01.11.2025 року утворилася заборгованість за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року у загальному розмірі 14 116 грн. 62 коп., яка складається із:
?заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн. 00 коп.; 
?заборгованості за процентами за користування кредитом - 5 615 грн. 62 коп.; 
?заборгованості за комісією за користування кредитом - 501 грн. 00 коп. 
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року станом на 01.11.2025 року у загальному розмірі 14 116 грн. 62 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року вирішено витребувати у АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, електронна адреса: contact@universalbank.com.ua) інформацію: 1) чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка маска-картки № НОМЕР_2 хх-хххх-7352; 2) про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска-картки № НОМЕР_2 хх-хххх-7352 у період з 05.08.2024 року по 10.08.2024 року у сумі 6 000 грн. 00 коп.; 3) чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 4) чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска-картки № НОМЕР_2 хх-хххх-7352 та чи знаходиться/знаходився номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 5) у разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на картковий рахунок - маска-картки № НОМЕР_2 хх-хххх-7352 за період з 05.08.2024 року по 10.08.2024 року у сумі 6 000 грн. 00 коп. витребувати інформацію у вигляді первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки, платіжні інструкції, платіжні доручення), що підтверджують дану інформацію, а також повного номера рахунку, до якого емітовано вказану платіжну картку; 6) у випадку неможливості надати вищевказані первинні документи - інші документи, прирівняні до них (довідки, листи тощо), які підтверджують факт зарахування коштів на рахунок боржника; 7) повного номера рахунку, до якого емітовано маска-картку № НОМЕР_2 хх-хххх-7352, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 8) у випадку, якщо номер телефону НОМЕР_3 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платіжною карткою маска-картки № НОМЕР_2 хх-хххх-7352, витребувати номери телефонів, які знаходяться або знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за вказаною платіжною карткою.
На виконання вказаної ухвали до суду надійшла відповідь АТ «Універсал Банк» з витребуваною інформацією та документами.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Будь-яких письмових заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи наведені нижче фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на таке.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 05.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 148903 та паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. строком на 84 календарні дні, тобто з 05.08.2024 року по 28.10.2024 року. Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором.
Вказаний договір було підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 011426b2.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року, комісія за надання кредиту становила 2 000 грн. 00 коп., а загальна сума кредиту за договором складала 8 000 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року було витребувано докази у АТ «Універсал Банк» щодо належності відповідачу платіжної картки, зазначеної при оформленні кредиту, а також щодо факту зарахування на неї кредитних коштів.
На виконання вимог вказаної ухвали АТ «Універсал Банк» надав суду письмову відповідь та виписку про рух коштів по рахунку, з яких убачається, що платіжна картка № НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер телефону НОМЕР_3 є його фінансовим номером телефону та знаходиться в анкетних даних клієнта банку.
Крім того, АТ «Універсал Банк» підтвердив факт зарахування на вказаний картковий рахунок грошових коштів у сумі 6 000 грн. 00 коп. у період з 05.08.2024 року по 10.08.2024 року.
З наданої банком виписки про рух коштів по рахунку відповідача також вбачається, що 05.08.2024 року на рахунок ОСОБА_1 було зараховано грошові кошти у сумі 6 000 грн. 00 коп. від сервісу EasyPay.
Таким чином, судом встановлено, що різниця між сумою кредиту, визначеною договором (8 000 грн. 00 коп.), та сумою коштів, фактично зарахованих на картковий рахунок відповідача (6 000 грн. 00 коп.), обумовлена утриманням передбаченої договором комісії за надання кредиту у розмірі 2 000 грн. 00 коп., що прямо узгоджується з графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору.
Отже, суд доходить висновку, що первісний кредитор належним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти та набув обов`язку виконувати умови укладеного договору.
Матеріалами справи також підтверджено, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» належні йому права вимоги до боржників, визначених у реєстрі боржників.
Факт переходу права вимоги підтверджується Договором факторингу № 10102024, Актом приймання-передачі реєстру боржників та Витягом з реєстру боржників до вказаного договору, згідно з яким ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року.
Позивач зазначає, що станом на 01.11.2025 року заборгованість відповідача за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року становить 14 116 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 5 615 грн. 62 коп., заборгованість за комісією - 501 грн. 00 коп.
Оскільки позивач наполягає на наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором та необхідності її стягнення в судовому порядку, а відповідач своїх заперечень щодо заявлених вимог суду не надав, між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Порядок укладення електронних договорів регулюється Законом України «Про електронну комерцію».
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч.ч. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи про прийняття пропозиції укласти електронний договір може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, або шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям такої пропозиції.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.
Судом встановлено, що 05.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 148903, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 011426b2.
Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами було укладено належний та дійсний кредитний договір у письмовій (електронній) формі.
Відповідно до презумпції правомірності правочину, закріпленої статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять доказів визнання недійсним Договору про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року, а тому суд виходить із його чинності та обов`язковості для сторін.
Суд вважає, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року.
Так, на виконання ухвали суду від 30.03.2026 року про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надало суду інформацію та документи, з яких вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 , а номер телефону НОМЕР_3 знаходиться в анкетних даних клієнта банку та є його фінансовим номером телефону.
Крім того, з відповіді АТ «Універсал Банк» та виписки про рух коштів по рахунку відповідача вбачається, що 05.08.2024 року на вказаний картковий рахунок було зараховано грошові кошти у сумі 6 000 грн. 00 коп.
Разом із тим, згідно з умовами Договору про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року та графіком платежів, які є його невід`ємною частиною, сума кредиту становила 8 000 грн. 00 коп., при цьому комісія за надання кредиту була визначена сторонами у розмірі 2 000 грн. 00 коп.
Отже, різниця між сумою кредиту, визначеною договором, та сумою коштів, фактично зарахованих на рахунок відповідача, обумовлена утриманням кредитодавцем передбаченої договором комісії за надання кредиту у розмірі 2 000 грн. 00 коп., у зв`язку із чим на картковий рахунок відповідача фактично було перераховано 6 000 грн. 00 коп.
Таким чином, суд доходить висновку, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти та набув обов`язку виконувати умови укладеного договору.
Матеріалами справи також підтверджено, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024.
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року.
Отже, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право вимагати виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти у розмірі і порядку, встановлених договором.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, у зв`язку із чим станом на 01.11.2025 року утворилася заборгованість.
Щодо вимог про стягнення процентів суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Судом встановлено, що строк користування кредитом за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року становив 84 календарні дні, тобто до 28.10.2024 року включно.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти у розмірі 5 615 грн. 62 коп. були нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 5 615 грн. 62 коп.
Щодо вимоги про стягнення комісії суд зазначає наступне.
Згідно з умовами Договору про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року та графіком платежів сторони погодили сплату комісії за користування кредитом.
Оскільки матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості по комісії у розмірі 501 грн. 00 коп., а відповідачем доказів її сплати суду не надано, суд вважає зазначену вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року у загальному розмірі 14 116 грн. 62 коп.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав та доказів на спростування позовних вимог не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді, інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду, допомога, пов`язана зі збором доказів, вартість послуг помічника адвоката та інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на правничу допомогу, якщо встановить, що їх розмір є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи складність справи, обсяг виконаної роботи, витрачений адвокатом час та значення спору для сторони.
Отже, в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери».
Згідно з п.п. 3.1, 3.2 вказаного Договору отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховуються обсяг та час роботи, необхідні для належного виконання доручення, ступінь складності правових питань, важливість доручення для клієнта, професійний досвід та репутація адвокатського бюро та інші обставини.
Відповідно до п. 3.3 Договору гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких визначені Додатком № 1 до Договору, а саме: усна консультація - 500 грн. 00 коп. за годину, підготовка адвокатського запиту - 500 грн. 00 коп. за годину, вивчення матеріалів справи - 500 грн. 00 коп. за годину, аналіз судової практики - 500 грн. 00 коп. за годину, складання позовної заяви - 2 500 грн. 00 коп. за годину, участь у судовому засіданні - 1 200 грн. 00 коп. за годину.
Пунктом 3.4 Договору передбачено, що після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до Акта приймання-передачі наданих послуг від 20.08.2025 року, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Адвокатським бюро «Соломко та партнери» надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» наступні послуги по боржнику ОСОБА_1 : складання позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року - 2 години, вартістю 5 000 грн. 00 коп.; вивчення матеріалів справи - 2 години, вартістю 1 000 грн. 00 коп.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 година, вартістю 500 грн. 00 коп.; підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 година, вартістю 500 грн. 00 коп.
Таким чином, загальний розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000 грн. 00 коп.
При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїй практиці зазначає, що компенсації підлягають лише фактичні, необхідні та обґрунтовані витрати (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона має типовий характер для даної категорії спорів, містить переважно стандартний виклад фактичних обставин, посилання на норми чинного законодавства та усталену судову практику. Її складання не потребувало від представника позивача надмірних додаткових зусиль чи значного інтелектуального навантаження.
Крім того, представник позивача участі у судових засіданнях не брав.
У зв`язку із цим суд доходить висновку, що витрати часу на підготовку позовної заяви, вивчення матеріалів справи та інші заявлені послуги у загальній кількості 6 годин є завищеними, а заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України», відповідно до якої відшкодовуються лише ті судові витрати, які були фактичними, необхідними та мають розумний розмір.
З огляду на наведене, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, фактичний обсяг виконаної роботи та критерії розумності і співмірності судових витрат, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 612, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити в повному обсязі. 
2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) за Договором про споживчий кредит № 148903 від 05.08.2024 року, станом на 01.11.2025 року, у загальному розмірі 14 116 грн. 62 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5 615 грн. 52 коп. та заборгованості по комісії за користування кредитом - 501 грн. 00 коп. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. 
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.