УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3042/25 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В. 
Номер провадження №33/4805/340/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 16.08.2025 о 19 год 29 хв в с.Кирдани, вул. Л.Українки, ОСОБА_1  керував транспортним засобом марки SKODA, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, мова невиразна. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, відсторонений від керування, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Вказує, що під час проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції було порушено вимоги ст.266 КУпАП та положення Інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, що, на його думку, тягне недійсність висновків щодо результатів медичного огляду. Зокрема, зазначає, що перед проведенням огляду йому не було роз`яснено порядок його проходження та наслідки відмови від такого огляду, а також не надано можливості ознайомитися зі складеними відносно нього процесуальними документами. Крім того, заперечує наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, посилаючись на відеозапис, з якого, за його твердженням, вбачається, що його мова була чіткою, а поведінка - послідовною та адекватною. Також зазначає про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів факту керування ним транспортним засобом та порушення Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, на його думку, у працівників поліції були відсутні законні підстави для пред`явлення вимоги про надання документів та проходження огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу, що в зазначений день він перебував у власному автомобілі, який знаходився на території його домогосподарства, при цьому транспортний засіб не перебував у русі. Працівники поліції прибули за викликом його дружини, після чого почали вимагати пред`явлення документів та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився, оскільки фактично не керував транспортним засобом і не вчиняв порушень Правил дорожнього руху. Окрім цього, апелянт вважає безпідставним відхилення судом першої інстанції його заяви про об`єднання в одне провадження справ про адміністративні правопорушення №286/3019/25 за ст.173-2 КУпАП та №286/3042/25 за ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що такі справи призначені до розгляду у різний час. На думку апелянта, зазначені справи підлягали об`єднанню відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, оскільки стосуються однієї особи та мають розглядатися з урахуванням правил накладення адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився.
04.06.2026 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до моменту його звільнення з військової служби. На обґрунтування клопотання зазначив, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , виконує бойові завдання та не має можливості особисто прибути в судове засідання. На підтвердження зазначених обставин долучив довідку військової частини НОМЕР_2 від 29.05.2026 №636 про проходження військової служби за контрактом.
Дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, апеляційний суд не вбачає підстав для його задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи, аналогічне клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі вже було предметом розгляду апеляційного суду. Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.04.2026 в задоволенні такого клопотання було відмовлено з підстав відсутності у КУпАП положень, які передбачають можливість зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з проходженням особою військової служби.
Подане повторно клопотання не містить нових обставин, які не були відомі суду під час вирішення попереднього клопотання, а надана довідка лише підтверджує факт проходження ОСОБА_1 військової служби, який уже враховувався апеляційним судом під час постановлення рішення від 08.04.2026.
Крім того, відповідно до вимог ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не належить до випадків обов`язкової присутності такої особи під час розгляду справи. При цьому особа не позбавлена можливості реалізовувати своє право на захист шляхом подання письмових пояснень, доказів та клопотань, а також користуватися правничою допомогою захисника. Зазначені процесуальні можливості були роз`яснені ОСОБА_1 під час вирішення попереднього клопотання про зупинення провадження у справі постановою Житомирського апеляційного суду від 08.04.2026.
Сам факт проходження військової служби та виконання службових обов`язків не свідчить про неможливість реалізації особою права на захист та не є підставою для зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі та можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425196 від 16.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 16.08.2025 о 19 год 29 хв в с.Кирдани, вул. Л.Українки, керував транспортним засобом марки SKODA, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, мова невиразна). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Водія відсторонено від керування(а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425196 від 16.08.2025 (а.с.2); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та про порядок застосування спеціального технічного засобу від 16.08.2025 (а.с.3-4); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 16.08.2025 (а.с.7); листом (направленням) до КНП «Овруцька міська лікарня» Овруцької міської ради про проведення медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 (а.с.9); копією постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5499796 від 16.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.8); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.6); відеозаписом події (а.с.11). 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .  Даний доказ сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає. 
Встановлено, що ОСОБА_1 без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, як із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 ознайомлено з його правами та обов`язками, протоколом про адміністративне правопорушення, постановою та іншими процесуальними документами, від підпису яких останній відмовився.
Слід зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,  затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, вимога поліцейського пройти відповідний огляд була законною, а доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними. 
Дії працівників поліції відповідали вимогам ст.266 КУпАП таІнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірних дій працівників поліції не підтверджені доказами та спростовуються матеріалами справи. 
Твердження апелянта про відсутність факту керування ним транспортним засобом є безпідставними. З відеозапису вбачається, що поліцейські прибули на місце події за викликом ОСОБА_2 (дружини ОСОБА_1 ) про вчинення відносно неї чоловіком домашнього насильства. В цей час ОСОБА_1 перебував у автомобілі з увімкненим двигуном та здійснив рух заднім ходом, після чого його було зупинено працівниками поліції. 
Ці обставини підтверджується також письмовими пояснення  ОСОБА_2 , яка заначила, що її чоловік ОСОБА_1 у стані сп`яніння сів за кермо автомобіля та намагався виїхати з подвір`я на вулицю, однак його зупинили працівники поліції (а.с.6).
Сукупність досліджених судом доказів підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі, та не викликає обґрунтованих сумнівів у доведеності цього факту.
Твердження апелянта про те, що транспортний засіб перебував на території його домоволодіння, апеляційний суд враховує, однак не вбачає підстав для висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. За змістом ч.1 ст.130 КУпАП вирішальне значення має встановлення факту керування транспортним засобом особою, яка відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. За таких обставин місце керування транспортним засобом не впливає на правову оцінку встановлених у справі обставин.
Доводи ОСОБА_1 щодо проникнення працівників поліції на приватну територію не впливають на встановлені обставини та не мають значення для кваліфікації дій за ч.1 ст.130 КУпАП, а можуть бути предметом окремого розгляду у визначеному законом порядку, однак не стосуються оцінки доказів у межах цього провадження.
Посилання на не роз`яснення порядку проходження огляду на стан сп`яніння та наслідків відмови від проходження такого огляду не впливають на правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Також спростовуються відеозаписом доводи апеляційної скарги щодо невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом (19:56:27).
Твердження щодо необхідності об`єднання проваджень є безпідставними. Положення ст.36 КУпАП не встановлюють обов`язку суду об`єднувати справи, а вирішення цього питання належить до процесуальних повноважень суду. 
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дослідив докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич